ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1686/15-ц
Провадження № 2/210/1243/15
У Х В А Л А

іменем України

"06" травня 2015 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_2, розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" про дострокове розірвання договору банківського вкладу і стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_3 з вищезгаданим позовом, в якому просить достроково розірвати договори банківського строкового вкладу (депозиту) № 305835/27126/5-14 від 21 серпня 2014 року та № 305835/6621/7-15 від 29 січня 2015 року укладені між позивачем та відповідачем; стягнути з відповідача на користь позивача 298249,52 грн. та 99311,00 грн. депозитних вкладів з нарахованими згідно умов договорів відсотками; витрати на юридичні послуги в сумі 2000 грн., 4000 грн. заподіяної моральної шкоди.

Ознайомившись із змістом позовної заяви та додатками до неї, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам п. 4 ч. 2, ч. 5 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Статтями 3 і 4 Закону № 3674-VI Про судовий збір визначено обєкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних заяв чи інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.

Згідно зі статтею 5 Закону № 3674-VI Про судовий збір визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

Представник позивача в позовній заяві посилається на п. 3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів, як на підставу для звільнення від сплати судового збору.

Разом з тим, посилання позивача на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України Про захист прав споживачів є безпідставними, оскільки, вирішити спір позивач просить саме на підставі відповідних норм Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), а не Закону України Про захист прав споживачів.

Як вбачається з позовної заяви, підстава та предмет позову стосуються повернення коштів за договорами банківських вкладів (депозитів) укладених між сторонами.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів судам розяснено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають, зокрема, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Відповідно до положень Закону України Про захист прав споживачів, сфера дії цього Закону розповсюджується на правовідносини, які виникають між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви, правовідносини, які виникли між сторонами, випливають з договору банківського вкладу та не є предметом регулювання Закону України Про захист прав споживачів, а врегульовані § 3 Банківський вклад глави 71 ЦК України та Законом України Про банки та банківську діяльність.

При застосуванні вимог Закону України Про захист прав споживачів у справах, що виникають з договірних правовідносин, слід мати на увазі, що цей закон встановлює загальні підстави відповідальності за порушення прав споживачів. Але відносини, що виникають під час виконання вже укладених договорів, відносяться насамперед до договірних відносин, а тому положення даного Закону до них не застосовуються. Крім того, як посилається позивач по тексту позовної заяви, в даному випадку спірні відносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відтак, виходячи із змісту позовної заяви вбачається, що спір між сторонами виник саме на підставі договірних відносин, які регулюються ЦК України та не підпадає під дію Закону України Про захист прав споживачів і тому до позовної заяви має бути додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених чинним законодавством розмірах.

Крім того, суд не вбачає підстав для застосування положень п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", згідно якої від сплати судового збору звільнені позивачі - за подання позовів про відшкодування збитків, завданих внаслідок неповернення у строки, передбачені договорами грошових внесків, залучених до банків, оскільки заявлені у позові вимоги стосуються дострокового повернення грошових коштів.

Слід також зазначити, що у разі обєднання позовних вимог відповідно до статті 126 ЦПК України судовий збір обчислюється із загальної суми позову і сплачується пропорційно до заявлених вимог окремим платіжним документом (статті 6 Закону № 3674-VI).

У випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

У позові об"єднано чотири вимоги: дві вимоги немайнового характеру - розірвання договору, стягнення моральної шкоди; та дві вимоги майнового характеру - стягнення грошових коштів за депозитом та стягнення нарахованих відсотків.

Згідно з п.1 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір ставкою судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру є 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Загальний розмір грошових коштів, які позивач просить стягнути на її користь з відповідача (за вимогами майнового характеру) складає 397560,52 грн., тому судовий збір за подання до суду заяви майнового характеру становить 3654 грн. 00 коп.

Згідно з п.2 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір ставкою судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру є 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 243 грн. 60 коп.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 3654грн.00коп. за подання до суду заяви майнового характеру та 243 грн. 60 коп. за кожну вимогу немайнового характеру.

Крім того, спір, який виник між сторонами має майновий характер, а тому позовна заява, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, повинна містити ціну позову.

Судовий збір слід сплати на р/р 0020, Код банку отримувача (МФО) 805012, отримувач коштів УДКС України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, код отримувача 38032510, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Частиною 1 статті 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивачів і надає їм строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного і керуючись ст. 119-121 ЦПК України, ст. 4 ЗУ Про судовий збір,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" про дострокове розірвання договору банківського вкладу і стягнення коштів - залишити без руху.

Надати позивачу пятиденний строк з дня отримання ухвали суду, для виправлення недоліків, а саме: оформити позовну заяву відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України та сплатити судовий збір в повному обсязі.

Розяснити позивачу, що у випадку не усунення наведених в ухвалі недоліків у встановлений строк, заява буде вважатись не поданою і підлягає поверненню.

Ухвала може бути оскаржена в частині визначення розміру судового збору та щодо недотримання правил підсудності, у встановлений законом строк і порядок, передбачений ст. ст. 293, 294 ЦПК України.

Суддя: О. В. Чайкіна