провадження № 4-с/756/34/15
УХВАЛА

13 березня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Приголовкіну В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про визнання дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Грищенка В.О. щодо винесення постанови від 06 листопада 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними, зобов'язання державного виконавця скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 06 листопада 2014 року та поновити виконавче провадження,

встановив:

11 грудня 2014 року ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулося до суду з зазначеною скаргою посилаючись на те, що у ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження №31567986 з виконання виконавчого листа №2-4283, виданого 01.03.2012 року Оболонським районним судом м. Києва щодо боржника ОСОБА_2 про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованості за кредитним договором та судових витрат в розмірі 2243945 грн. 44 коп.

06 листопада 2014 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Грищенком В.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яка надійшла на адресу стягувача 01 грудня 2014 року.

Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до постанови державного виконавця є те, що майно, передане боржником ОСОБА_2 в іпотеку банку, а саме: садовий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 206,7 кв.м, та земельна ділянка НОМЕР_1, площею 0,1120 га, кадастровий номер №:04:001:0162, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово відчужене без згоди власника.

Заявник вказує, що вказані дії державного виконавця є неправомірними виходячи з наступного.

Вказане виконавче провадження відкрито 05.03.2012 року. За цей період ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві були проведені виконавчі дії щодо передачі майна на реалізацію, і державний виконавець мав усі підстави для реалізації арештованого майна, однак замість того, щоб проводити виконавчі дії, виконавчий лист було повернуто. Також державним виконавцем порушено строки виконання судового рішення - шість місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, посилання державного виконавця на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не мають під собою правового підґрунтя у зв'язку з тим, що цей закон не має зворотної дії в часі і не може бути застосований в даному випадку, оскільки його було прийнято 03.06.2014 року і він набрав законної сили з дня його опублікування, а правовідносини банку з ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві виникли до введення в дію цього Закону.

Вказаний Закон не підлягає застосуванню також з причин не поширення його норм на правовідносини банку та боржника ОСОБА_2, оскільки рішенням суду заборгованість з боржників стягнута у гривнях, а не в іноземній валюті, а відповідно до рішення Кредитно-інвестиційного комітету банку від 18 травня 2012 року заборгованість боржника ОСОБА_2 переведена з іноземної валюти в національну. Тому конвертація валюти відбулася у 2012 році.

Посилання державного виконавця на відсутність у боржника іншого житла є безпідставним, оскільки боржник зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1, таким чином боржник має інше житло.

На підставі викладеного заявник просить визнати дії державного ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Грищенка В.О. щодо винесення постанови від 06 листопада 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними та зобов'язати державного виконавця скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 06 листопада2014 року та поновити виконавче провадження.

В судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримав.

Державний виконавець Грищенко В.О. або інший представник ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Боржник ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що садовий будинок, переданий в іпотеку банку, є місцем його постійного проживання. Іншого житла він у власності немає. Право власності на квартиру АДРЕСА_1, співвласником якої він являвся, рішенням суду визнано за його тіткою. Іншого майна, за рахунок якого можна було б задовольнити вимоги банку, у нього немає. За таких обставин на передані в іпотеку садовий будинок та земельну ділянку не може бути звернуто стягнення і дії державного виконавця щодо повернення виконавчого листа стягувачу є правомірними.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, боржника, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження №31567986 з виконання виконавчого листа №2-4283, виданого 01.03.2012 року Оболонським районним судом м. Києва щодо боржника ОСОБА_2 про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованості за кредитним договором та судових витрат в розмірі 2243945 грн. 44 коп.

Державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Грищенком В.О. винесено постанову від 06 листопада 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на майно, передане боржником ОСОБА_2 в іпотеку банку, а саме садовий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 206,7 кв.м, та земельну ділянку 4, площею 0,1120 га, кадастровий номер №:04:001:0162, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 не може бути звернуто стягнення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Законом України від 03.06.2014 року № 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" Верховна Рада України постановила, що протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

З наявного в матеріалах справи кредитного договору від 16 червня 2007 року вбачається, що позичальник ОСОБА_2 отримав у банку споживчий кредит в сумі 350000 дол. США.

Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_2 передав в іпотеку банку садовий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 206,7 кв.м, та земельну ділянку 4, площею 0,1120 га, кадастровий номер №:04:001:0162, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у м. Києві ОСОБА_2 зареєстрований у АДРЕСА_1.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 іншого нерухомого житлового майна, крім вказаного садового будинку, на праві власності не зареєстровано.

З відповіді Київського БТІ від 22 січня 2015 року вбачається, що АДРЕСА_1 на праві власності в рівних долях зареєстрована за ОСОБА_6 та ОСОБА_2 Проте ОСОБА_2 надано суду копію рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року, яким право власності на вказану квартиру визнано за ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6

З пояснень боржника ОСОБА_2 вбачається, що переданий в іпотеку банку садовий будинок є його постійним місцем проживання; власником квартири АДРЕСА_1 є його тітка, яка в ній і проживає.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем встановлено відсутність у боржника іншого майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення. Зокрема, державним виконавцем встановлено, що за боржником на праві власності зареєстрований автомобіль; постановою від 18 червня 2012 року його оголошено в розшук, проте автомобіль не розшукано.

Оскільки судом встановлено наявність усіх передбачених Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" умов для заборони примусового звернення стягнення на садовий будинок, а отже й на земельну ділянку, на якій він розташований, власник садового будинку - боржник ОСОБА_2 згоди на звернення стягнення не дає, інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, у боржника відсутні, суд вважає, що державний виконавець правомірно на п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернув виконавчий лист стягувачу.

За таких обстави підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 383, 386, 387 ЦПК України, Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про визнання дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Грищенка В.О. щодо винесення постанови від 06 листопада 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними, зобов'язання державного виконавця скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 06 листопада 2014 року та поновити виконавче провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко