Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/1557/15-ц Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф.
Категорія 53 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

при секретарі судового

засідання Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради (далі - ЖОКСАРС) про визнання недійсним трудового контракту, наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за апеляційною скаргою Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 13 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим згодом позовом до ЖОКСАРС про визнання недійсним трудового контракту, наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначав, що з липня 2011 року він працював на посаді водолаза у ЖОКСАРС, а також за сумісництвом на посаді водія-моториста з оплатою 0,5 посадового окладу. При прийомі на роботу у 2011 році з ним було укладено трудовий контракт згідно вимог ст.12 Закону України «Про аварійно-рятувальні служби», відповідно до якої особовий склад професійних аварійно-рятувальних служю комплектувався на контрактній основі. Кілька разів контракт переукладався на новий термін. Термін дії останнього закінчився 31.12.2013 року. На новий термін контракт з працівниками ЖОКСАРС не укладався, оскільки Закон України «Про аварійно-рятувальні служби» втратив чинність з 01.07.2013 року, на підставі Кодексу цивільного захисту України. В свою чергу, Кодекс вже не містив вимоги щодо обов'язковості саме контрактної форми трудового договору з працівниками професійних аварійно-рятувальних служб. Вважає, що строковий трудовий договір укладений у формі контракту починаючи з 01.01.2014 року трансформувався в безстроковий, оскільки строк трудового договору закінчився, а трудові відносини фактично тривали. В серпні 2014 року начальник ЖОКСАРС Володін А.В. запропонував йому підписати трудовий контракт, який їм було підписано, не бажаючи вступати в конфлікт з керівником. Вранці 05.01.2015 року він прибув на територію ЖОКСАРС де йому було вручено трудову книжку з записом про звільнення за п.2 ст.36 КЗпП України та наказ ЖОКСАРС від 31.12.2014 року №85 «Про звільнення працівника служби». Вважає звільнення безпідставним, а наказ ЖОКСАРС від 31.12.2014 року №85 «Про звільнення працівника служби» - незаконним. Враховуючи вищевикладене, просив визнати недійсним трудовий контракт від 18.08.2014 року укладений між ним та ЖОКСАРС; визнати незаконним та скасувати наказ ЖОКСАРС від 31.12.2014 року №85 «Про звільнення працівника служби»; поновити його на посаді водолаза та водія моториста з 0,5 посадового окладу ЖОКСАРС; стягнути з ЖОКСАРС на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01.01.2015 року в розмірі 16 517 грн. 16 коп. та на відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 13 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недійсним трудовий контракт від 18.08.2014 року. Визнано незаконним та скасовано наказ № 85 від 31.12.2014 року. Поновлено ОСОБА_2 на посаді водолаза та водія моториста з 0,5 посадового окладу ЖОКСАРС з 01.01.2015 року. Стягнуто з ЖОКСАРС на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 16 517грн. 16 коп. без урахування обов'язкових податків та платежів та на відшкодування моральної шкоди 2 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі.

В апеляційній скарзі ЖОКСАРС, посилаючись на незаконність рішення суду, та не відповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 05.07.2011 року був прийнятий на роботу на посаду водолаза в ЖОКСАРС на підставі наказу №43 від 05.04.2011 року, а також працював на 0,5 ставки водія моториста.

При прийнятті ОСОБА_2 на роботу у 2011 році з ним було укладено трудовий контракт, згідно вимог Закону України «Про аварійно-рятувальні служби». Кілька разів контракт переукладався на новий термін. Строк дії останнього контракту, укладеного відповідно до вимог Закону України «Про аварійно-рятувальні служби» закінчився 31.12.2013 року. Дані обставини не заперечуються сторонами по справі.

18.08.2014 року між ОСОБА_2 та ЖОКСАРС в особі начальника служби Володіна А.В. укладено контракт про прийняття позивача на службу на посаду водолаза. Термін дії контракту з 18.08.2014 року по 31.12.2014 року.

Наказом начальника ЖОКСАРС Володіна А.В. від 31.12.2014 року №85 «Про звільнення працівника служби», ОСОБА_2 звільнено з посади водолаза та 0,5 ставки водія-моториста служби у зв'язку із закінченням строку трудового договору, п.2 ст.36 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно із ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Підставою для укладення контрактів із ОСОБА_2 та останнього контракту, дія якого закінчилася 31.12.2013 року, був Закону України «Про аварійно-рятувальні служби», який втратив свою чинність з 01.07.2013 року на підставі Кодексу цивільного захисту України.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно із ст. 39-1 КЗпП України, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Відповідно до п. 3 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170, прийняття (наймання) на роботу працівників шляхом укладання з ними контракту власником або уповноваженим ним органом, громадянином може здійснюватись у випадках, прямо передбачених законами.

Оскільки після закінчення контракту 31.12.2013 року ОСОБА_2 продовжував працювати в ЖОКСАРС, і жодна із сторін не вимагала припинення трудових відносин, то дія даного контракту вважається продовженою на невизначений строк. Крім того, у зв'язку з тим, що станом на 18.08.2014 року, тобто день укладання нового контракту між позивачем та відповідачем, законодавством України не було передбачено укладення контрактів із водолазами аврійно-рятувальних служб, а позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем за безстроковим трудовим договором, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про недійсність трудового контракту від 18.08.2014 року укладеного між ОСОБА_2 та ЖОКСАРС в особі начальника служби Володіна А.В.

Враховуючи, що позивач працював за безстроковим трудовим договором, у відповідача не було підстав для звільнення ОСОБА_2 з посади водолаза та 0,5 ставки водія-моториста служби у зв'язку із закінченням строку трудового договору (п.2 ст.36 КЗпП України), у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про скасування наказу №85 від 31.12.2014 року «Про звільнення працівника служби».

Згідно ст.235 КЗпП України У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З огляду на те, що позивача звільнено без законної підстави, а порушення його законних прав призвело до моральних страждань, суд першої інстанції також обгрунтовано задовольнив позов в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді водолаза та водія моториста з 0,5 посадового окладу ЖОКСАРС з 01.01.2015 року, стягнення з ЖОКСАРС на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 16 517грн. 16 коп. та 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

З врахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, дійшов вказаного висновку при повному, всебічному та об'єктивному з'ясуванні обставин справи, прав і обов'язків сторін у даних правовідносинах, перевірив належним чином доводи сторін, з'ясував характер та суть заявлених позивачем вимог, норм права, якими вони регулюються, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам.

Тому, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не впливають на правильність прийнятого рішення, оскільки суду не було надано інших доказів, на які апелянт посилається на підтвердження обставин, крім тих, на які суд послався в своєму рішенні.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді