АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1191/15 Головуючий 1-ї інстанції-
Категорія: договірна Доповідач- Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцина В.Б.

Суддів: - Карімової Л.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюПриватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди та судових витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - «ПАТ «УОСК») на користь ОСОБА_5 3888,38 грн. страхового відшкодування та судові витрати 243,60 грн. У задоволенні інших позовних вимог - було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що районним судом не у повному обсязі з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправомірно прийнятого рішення, висновки викладені у рішенні не відповідають обставинам справи, рішення винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права. Апелянт вказав, що судом не були взяті до уваги всі письмові докази, звіт № 95/2014 від 21.05.2014р. експерта, та заперечення про позову ПАТ «УОСК», суд на обґрунтування своїх висновків безпідставно послався на товарний чек та акт прийому-передачі виконаних робіт, які не відповідають вимогам Закону України «ПРО оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, а тому ці документи є лише розцінками окремо взятих суб'єктів господарювання. Суд помилково не застосував ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою в таких випадках, з урахуванням наявних в матеріалах справи даних про те, що ушкоджений транспортний засіб до цього, 12.07.2013р., вже отримував ушкодження в ДТП, при розрахунку витрат необхідно враховувати коефіцієнт його зносу і зменшити на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 29.01.2014 року сталося ДТП за участю двох автомобілів Черрі д.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля Шевроле д.н НОМЕР_3, власником якого є ОСОБА_5

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 24.02.2014 року ОСОБА_6 визнано винним у ДТП 29.01.2014 року та призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави. Цивільна відповідальність водія автомобіля Черрі д.н. НОМЕР_4 на день ДТП була застрахована згідно полісу № 6704177 в ПАТ «УОСК».

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

Позивач 30.01.2014 року звернулася з заявою до відповідача щодо страхового випадку, а 27.03.2014 року - подала до ПАТ «УОСК» заяву про страхове відшкодування.

Згідно наданих відповідачем доказів, за заявкою відповідача був складений звіт № 95/2014 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 21.05.2014 року, за яким матеріальний збиток, завданий власникові Шевроле д.н. НОМЕР_3 в результаті його пошкодження складає 2810,57 грн.

29.05.2014 року ПАТ «УОСК» складено страховий акт, за яким визначено суму страхового відшкодування в розмірі 1441,64 грн. та 29.05.2014 року дана сума була перерахована позивачу ОСОБА_5. згідно платіжного доручення №3465 від 29.05.2014 року, при цьому розмір страхового відшкодування відповідач з позивачем не узгоджував.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Звертаючись до суду з уточненими позовними вимогами про відшкодування збитків, позивач їх обґрунтував тим, що в результаті проведеного ремонту вона фактично витратила 6330 грн., з яких 2830 грн. складають вартість ремонтних робіт і 3500 грн. - витрат на запчастини).

Задовольняючи позов, суд виходив з доведеності вартості відновлювального ремонту, із відрахуванням передбаченої полісом страхування франшизи 1000 грн. та добровільно виплаченого відповідачем страхового відшкодування 1441, 64 грн.: 6330-1441,64 -1000=3888,36 грн.

Відповідно до вказаної норми ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" знос ушкодженого автомобіля розраховується у порядку, встановленому законодавством. Звіт № 95/2014 досліджєення спеціаліста-автотоварознавця від 21 травня 2014 року має висновок про матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Шевроле Авео д.н. НОМЕР_3, розмір якого в результаті пошкодження складає 2810,57 грн., в тому числі ПДВ 368,93 грн. При цьому оцінювач взяв до уваги коефіцієнт фізичного зносу складових, що підлягають заміні, оскільки (а.с. 92-94). Однак, при цьому спеціаліст не взяв до уваги вартість необхідних робіт по фарбуванню ушкодженого бамперу автомобіля і безпідставно врахував коефіцієнт фізичного зносу складових, оскільки пунктом 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів встановлено, що значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років, а ушкоджений автомобіль є 2008 року випуску, тобто експлуатувався на день ДТП менше, ніж цей строк. Дійсно, у п. 7.39 вказаної Методики передбачено, що винятком стосовно не врахування коефіцієнта зносу, як це зазначено у п. 7.38, є якщо складові частини кузова, кабіни, рами вже відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Апелянт надав до апеляційного суду постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.09.2013 року про те, що автомобіль позивача на день ДТП 29.01.2014р. вже потрапляв до іншої ДТП, під час якої зіткнувся з іншим автомобілем (а.с. 170). Однак наявні в матеріалах справи докази, звіти оцінювачів, фототаблиця до висновку оцінювача № 95 від 21 травня 2014 року, протоколи огляду ушкодженого автомобіля позивача, не свідчать про те, що ушкоджений в результаті ДТП 29.01.2014 р. задній бампер автомобіля позивача, підсилювач заднього бамперу, задній правий ліхтар, панель задка, мали на собі сліди попередніх ушкоджень або проведеного ремонту (а.с. 26-27, 32-36, 94-97). Оскільки при таких обставинах апелянт не довів необхідність застосування положень п. 7.39 Методики, колегія суддів погоджується зі звітом оцінювача про вартість ремонту ушкодженого автомобіля від 19.06.2014 року на суму 6550,08 грн., який ґрунтується на Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, і з цих підстав відхиляє розрахунки спеціаліста-автороварознавця від 21 травня 2014 року, яки й в цій частині належним чином не вмотивований (а.с. 22, 92-94).

На підтвердження понесених в результаті ремонту збитків, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, позивач надала районному суду товарний чек про придбання 22 грудня 2014 року для цього ремонту бамперу, акт прийому-передачі робіт по рихтовці задньої панелі її автомобіля, установці і фарбуванню заднього бампера з поліровкою заднього правого крила, а також - заднього правого ліхтаря, всього на суму 3500+2830= 6330 грн. (а.с. 138-139). Факт оплати зазначених в акті робіт позивач підтвердила відповідним товарним чеком на суму 2830,00 грн. Доказів на спростування вищевказаних документів, які є належними і допустимим доказами завданих позивачу збитків, апелянт до суду не надав.

Вказаний об?єм проведених робіт, її вартість узгоджується з висновком спеціаліста-оцінювача від 19.06.2014 року, а також - із результатами огляду ушкодженого автомобіля, тому колегія відхиляє доводи скарги, за їх недоведеністю.

Оскільки таким чином суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, то з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 18 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: