АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 630/524/14-ц Головуючий 1-ї інстанції: Зінченко О.В.
Провадження№22-ц/790/3081/2015 Доповідач: Трішкова І.Ю. Категорія: житлові
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів: - Коростійової В.І., Крилової Т.Г.,

при секретарі - Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 05 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати ОСОБА_4, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування будинком за адресою: АДРЕСА_1. Зняти відповідачів з реєстрації (виписати) в житловому будинку за вказаною адресою.

Позов обґрунтований тим, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Відповідачі з червня 2013 року не проживають за вказаною адресою, участі у догляді за будинком не приймають.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6, подали зустрічний позов до ОСОБА_5, в якому просили усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1 шляхом вселення відповідачів у даний будинок. Стягнути з ОСОБА_5 кошти, які були сплачені в якості оренди тимчасового житла з 05.05.2013 р. по теперішній час, у розмірі 20000 грн. Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що в травні 2013 року ОСОБА_5, погрожуючи, вигнав ОСОБА_4 разом із дітьми з дому, знаючи, що іншого житла у них немає, в зв'язку з чим відповідач орендувала тимчасове житло. ОСОБА_4 пропонувала позивачу мирно розділити спільне майно, на що отримала відмову, після чого позивач перешкоджає відповідачам проживати у спірному будинку.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 05 лютого 2015 року позов ОСОБА_5 задоволений частково.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 визнані такими, що втратили право користування будинком за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

З ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір у сумі 60,90 грн. з кожної.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду і постановити нове рішення, яким повністю задовольнити її позовні вимоги, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом було встановлено, що 04 червня 2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, який рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 27.06.2013р. було розірвано.

ОСОБА_5 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання, який був укладений 21.12.2002 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5

На теперішній час у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8 (спільна дитина сторін).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачки не пізніше 05.05.2013 року добровільно поїхали зі спірного житлового будинку, а доказів наявності протиправних дій з боку власника будинку ОСОБА_5 не встановлено.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки зроблений у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Згідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4 наполягала на тому, що в травні підчас сварки, що виникла між нею та чоловіком, ОСОБА_5 став виганяти її з будинку, а вона під впливом неприязних стосунків з чоловіком, кинула йому ключі від будинку, забрала неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та пішла жити в орендовану квартиру, оскільки іншого житла у неї не має.

При цьому ОСОБА_4 вважала, що не проживає у будинку тимчасово, оскільки збиралася зберегти сім'ю.

Але, коли вона намагалась повернутись до будинку, то ОСОБА_5 не пустив її додому. У спірному будинку і на цей час знаходиться належне їй майно.

Допитаний свідок ОСОБА_9 поясняла, що ОСОБА_5 надав відповідачці строк, щоб та виїхала з будинку, а ОСОБА_4 не бажала залишати будинок. Такі ж пояснення надала свідок ОСОБА_10

Свідок ОСОБА_11, мати позивача, пояснила, що ОСОБА_6 просила ОСОБА_5 пустити її до будинку, але вона заборонила сину пускати ОСОБА_6 до будинку, що той і зробив.

15.05.2014 року ОСОБА_4 звернулась до органу опіки та піклування з заявою про неправомірну поведінку її колишнього чоловіка щодо перешкоджання проживанню її з неповнолітньою на той час дочкою ОСОБА_6

В результаті цього звернення ОСОБА_5 написав заяву на ім'я Люботинського міського голови, що не заперечує проти реєстрації ОСОБА_6 у належному йому будинку.

Крім того, ОСОБА_4 зверталась до Люботинського ВМ Харківського РВ ГУ МВС України про вжиття заходів до колишнього чоловіка, який погрожує їй та не дає проживати їй та дітям у спірному будинку, про що свідчить висновок органів внутрішніх справ від 03.05.2014 року.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку про поважність причин відсутності у житловому будинку ОСОБА_4, а тому вважає, що не має підстав для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку, оскільки відповідачка за основним позовом намагалась вселитися до спірного будинку ще до звернення ОСОБА_5 до суду.

Що стосується іншої відповідачки ОСОБА_6, то судова колегія враховує, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_4. На час, коли ОСОБА_4 перестала проживати у будинку, ОСОБА_6 була неповнолітньою і змушена була піти з будинку разом з матір'ю, оскільки ОСОБА_5 не є її рідним батьком.

В подальшому вона намагалась повернутись додому, але ОСОБА_5 її не пускав, що підтвердила свідок ОСОБА_11

Таким чином, також відсутні підстави і для визнання ОСОБА_6 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, необхідно скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у зазначених позовних вимогах, задовольнивши позовні вимоги про усунення перешкод шляхом вселення в спірний житловий будинок.

В інший частині рішення суду є законним і обгрунтованим.

Керуючись ст.ст.303,307,309,314 ЦПК України, судова колегія судової палати з цивільних справ,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 05 лютого 2015 року в частині визнання ОСОБА_4, ОСОБА_6 такими, що втратили право користуванням жилим приміщенням, а також в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, стягнення судового збору скасувати.

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_4, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_4, ОСОБА_6 в зазначений жилий будинок.

В інший частині рішення суду залишити без змін.

Рішення судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий:

Судді: