Справа № 342/340/15-ц
Провадження № 2/342/254/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гайдича Р.М.

секретаря Багрейчук В.І.

з участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що вона являється власником 1/2 житлового будинку в АДРЕСА_1. Де вона в 2011 році зареєструвала зятя свого рідного брата, оскільки той не міг отримати гроші на дитину. Відповідач жодного дня не проживав в даному господарстві, а жив в с.Котиківка, Городенківського району. На даний час на адресу її будинку на ім'я відповідача почали приходити вимоги про сплату кредитів, а сам відповідач не зявляється.

В судовому засіданні просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд вислухавши осіб, що брали участь під час розгляду даної справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Факт реєстрації відповідача в будинку позивача і її не бажання добровільно знятись з реєстрації перешкоджає позивачу в можливості нормально проживати в даному будинку, оскільки туди постійно приходять вимоги про сплату кредиту.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

В судовому засіданні встановлено, що:

Позивач ОСОБА_1 являється власником 1/2 будинку в АДРЕСА_1. В даній частині будинку в 2011 році було зареєстровано відповідача, ОСОБА_2

Факт не проживання і факт не утримання майна в даному господарстві починаючи з моменту реєстрації, підтверджуються крім тверджень позивача також і твердженнями свідків.

Свідок ОСОБА_3, яка являється племінницею позивача і власником іншої 1/2 частини будинку в АДРЕСА_1, ствердила, що ОСОБА_2 жодного дня з моменту реєстрації не проживав за даною адресою, а жив на Котиківці. Це саме підтвердила і свідок ОСОБА_4

Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, особа втрачає право на користування житловим приміщенням у випадку своєї відсутності в даному приміщенні понад шість місяців без поважних причин.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним на свій розсуд та розпоряджаються ним.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Оскільки обставини, викладені позивачем, свідчать про те, що відповідач в будинку за адресою АДРЕСА_1 не проживає з моменту реєстрації в 2011 році, не бере участі в його утриманні, не являється членом сім'ї позивача і доказів на спростування цих обставин під час розгляду справи судом ніким не надано, тому суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст.10, 11, 57-61, 209, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Гайдич Р.М.