Справа №2-2411/11 21.04.2015 21.04.2015 21.04.2015
Провадження № 22ц- 784/2/15 Головуючий у 1-й інстанції Батченко О.В. Категорія 34 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем України

21 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

при секретарі Кудри В.М.,

за участю:

- позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

- відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5, ОСОБА_6

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2013 року

за позовом

ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4

про

знесення самочинно побудованого гаражу та відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4 про знесення самочинно побудованого гаражу та відшкодування шкоди.

Позивачі зазначали, що їм на праві спільної часткової власності належить квартира НОМЕР_1, що розташована на першому поверсі в будинку АДРЕСА_1.

Відповідач, який проживає у квартирі АДРЕСА_1 у подвір'ї цього будинку самочинно побудував кам'яний гараж з порушенням встановленої відстані від їх квартири. Покрівля спірного гаражу визначає напрямок зливу води безпосередньо по стіні квартири позивачів, що призводить до її руйнації та сирості.

Посилаючись на наведене, позивачі просили зобов'язати відповідача знести самочинно збудовану споруду, стягнути з відповідача майнову шкоду, що полягає у витратах на ремонт квартири у розмірі, визначеному будівельно - технічною експертизою, яку просили провести в рамках розгляду даної справи, а також стягнути 5 000 в рахунок відшкодування моральної шкоди.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 06 березня 2013 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняла його дочка - ОСОБА_3

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили зобов'язати відповідача знести самочинно збудовану споруду позначену на плані літ «2Я», стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 985 грн., а на користь ОСОБА_3 1 969 грн. майнової шкоди, що полягає у витратах на ремонт квартири, а також по 2 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2013 року позов задоволено частково.

Покладено обов'язок на ОСОБА_4 змінити конструкцію місця з'єднання стіни гаражу літ. «2Я» у дворі домоволодіння АДРЕСА_2 та кам'яної огорожі, побудованої впритул до житлового будинку літ. Б-1 у складі домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом улаштування жолобу з ухилом у південно - східному напрямку для стоку атмосферних опадів з покрівлі кам'яної огорожі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою цього ж суду від 13 грудня 2013 року виправлено описку у судовому рішенні, яка полягала у помилковому зазначенні напрямку улаштування жолобу для стоку опадів з покрівлі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить квартира НОМЕР_1, що розташована на першому поверсі в будинку АДРЕСА_1.

Відповідачу на підставі договору купівлі - продажу від 18 серпня 1995 року належить квартира НОМЕР_1, що розташована в сусідньому житлового будинку АДРЕСА_2.

Зі змісту листів адміністрації Центрального району м. Миколаєва від 24 лютого 2011 року № 70-280/і, житлово - експлуатаційної організації ПП «Аріанда»від 22 липня 2010 року та управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 02 березня 2011 року вбачається , що на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2, відповідач самочинно здійснив будівництво гаражу літ. «2 Я».

Із матеріалів справи видно, що на сьогоднішній день відповідачем розпочато процедуру отримання в оренду земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2.

Актом обстеження двору по АДРЕСА_3 та НОМЕР_2 від 23 грудня 2011 року, складеним комісією у складі представників адміністрації Центрального району м. Миколаєва, інспектора РВ ГУ МНС, помічника санітарного лікаря, встановлено наявність самочинно побудованої відповідачем споруди у дворі будинку АДРЕСА_2 та замокання, відпадання штукатурки, тріщини стін у кімнатах квартири позивачів.

Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на наведені положення закону, доказуванню по даній справі підлягає факт порушення прав позивачів, вина відповідача у заподіянні шкоди та причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та діями останнього.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що до руйнації та сирості квартири позивачів призводять дві причини зокрема: порушення гідроізоляції між стіною будинку АДРЕСА_3 та кам'яною огорожею, яке мало місце з 2009 року по червень 2010 року, а також порушення п.3.25 ДБН 360-92 при будівництві відповідачем спірного гаражу літ. «2 Я».

При цьому суд вважав, що належним способом захисту порушеного права позивачів буде покладення обов'язку на відповідача змінити конструкцію місця з'єднання стіни спірного гаражу та кам'яної огорожі, шляхом улаштування жолобу для стоку атмосферних опадів з покрівлі кам'яної огорожі.

Між тим, відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з позовом, позивачі просили знести самочинно збудовану споруду позначену на плані літ. «2 Я».

В апеляційній скарзі позивачі наполягали, що не змінювали позовні вимоги і їх не влаштовує обраний судом спосіб захисту порушеного права. Також вказували, що суд не маючи спеціальних знань в галузі будівництва або реконструкції будівель, обрав свій спосіб захисту їх порушеного права, про який вони не просили.

Такі доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням положень ст..11 ЦПК України у суду не було підстав вирішувати питання, щодо якого вимоги в порядку, встановленому ст..118 ЦПК України не заявлялися.

В той же час, відсутні підстави для задоволення вимог позивачів виходячи з такого.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За змістом статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до висновку судової будівельно - технічної експертизи № 125-0009 від 06 квітня 2012 року, розташування житлового будинку по АДРЕСА_2 та самочинно побудована споруда зі сторони будинку НОМЕР_2 виконано з порушенням вимог п.3.25ДБН 360-92 «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», що є однією з причин виникнення дефектів в житлових кімнатах квартир АДРЕСА_1.

Крім того, тривалий час була порушена гідроізоляція між стіною житлового будинку квартири АДРЕСА_1 і кам'яним розподільчим забором шириною 0,8 м, внаслідок чого атмосферні опади проникали до зовнішньої стіни і під фундамент житлового будинку квартири АДРЕСА_1, що стало причиною виникнення слідів сирості на внутрішній стороні в нижній частині стіни квартири позивачів.

На момент дослідження у квартирі АДРЕСА_1 відсутні сирість з внутрішньої сторони стіни в житлових кімнатах, внаслідок виконання ПП «Аріанда» в червні 2010 року гідроізоляції між стіною житлового будинку квартири АДРЕСА_1 і кам'яним розподільчим забором (а.с.56).

Оскільки дослідницька частина зазначеного висновку експертизи суперечила поясненням сторін в суді апеляційної інстанції, зокрема щодо існуючих пошкоджень у будинку, причин їх виникнення та наявності порушень при зведенні гаражу, експерт ОСОБА_8,яка проводила експертне дослідження, була допитана в суді апеляційної інстанції.

Під час допиту експерта, її пояснення суперечили матеріалам справи, зокрема, експерт зазначила, що не є можливим встановити походження пошкоджень у квартирі позивачів, а також причинний зв'язок між цими пошкодженнями та самочинним будівництвом гаражу.

За такого, судом апеляційної інстанції проведена повторна судова будівельно - технічна експертиза.

Відповідно до висновку повторної судової будівельно - технічної експертизи № 431-433 від 27 березня 2015 року, споруда літ. «2Я» по АДРЕСА_2 побудована з дотриманням будівельних, санітарних та протипожежних норм і правил. Порушень будівельних, санітарних та протипожежних норм і правил, які б впливали на технічний стан квартири АДРЕСА_1 не виявлено. Гідроізоляція розподільчої частини перекриття між кв.АДРЕСА_1 та спорудою літ. «2Я» будинку АДРЕСА_2 виконана з дотриманням будівельних норм.

Оскільки сліди замокання квартири позивачів відстежуються від стелі з висоти 3,5 м, а покрівля на розподільчій частині їх квартири та спорудою літ. «2Я» знаходиться на висоті 2,90 м, що на 600 мм нижче за стелю квартири позивачів, то затікання атмосферної вологи у їх квартиру з висоти 2,90 м на висоту 3,5 м не є можливим.

Інших причин, які б вплинули на виникнення пошкоджень АДРЕСА_1 не виявлено (а.с.256).

В суді апеляційної інстанції експерт ОСОБА_9 пояснив, що між стіною будинку НОМЕР_3 та будинку АДРЕСА_1 знаходиться кам'яний паркан до 1917 року забудови. Цей паркан розділяв між собою два будинки НОМЕР_3 та НОМЕР_2, розташовані за вказаною адресою. Відстань між кам'яним парканом і будинком НОМЕР_3 є неоднаковою і починається з 0,75 см, а в подальшому по паралелі розширюється до 1м.36 см. Вздовж паркану у дворі будинку АДРЕСА_2 мешканцями цього будинку побудовано ряд будівель. У тому числі, відповідачем безпосередньо до старої кам'яної огорожі, а не до стіни будинку позивачів, прибудований спірний гараж літ. «2Я». Ця кам'яна огорожа і слугує тильною стіною добудованого гаражу.

Сліди замокання АДРЕСА_1 відстежуються з висоти стелі, при цьому дах спірного гаражу нижче за стелю квартири позивачів, що виключає можливість виникнення замокань внаслідок будівництва спірного гаражу.

Крім цього, спірний гараж не перекриває всю стіну квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в той час як сліди замокання наявні і в іншій кімнаті позивачів, зокрема у кухні, яка згідно технічного паспорту на кв.НОМЕР_1 житлового будинку АДРЕСА_3 розташована дальше прибудованого гаражу.

Експерт також зазначив, що на час проведення експертного дослідження проведені роботи по влаштуванню щільної гідроізоляції розподільчої частини перекриття між кв.АДРЕСА_1 та спорудою літ. «2Я» будинку АДРЕСА_2, яка виконує функцію захисту від проникання до квартири позивачів атмосферної вологи та холодного повітря й виключає накопиченню вологи. А тильна стіна спірного гаражу навпаки забезпечує утеплюючу функцію стіни квартири позивачів.

Крім цього, експерт вважає, що відповідачем не було порушено ДБН, оскільки відповідно до прим.6 ДБН 360-92 ««Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень» відстань між стінами протипожежних будівель, тобто в яких відсутні віконні, дверні прорізи, допускається менше 6 м.

Такі пояснення експерта підтверджуються схематичним планом будинків НОМЕР_3 та АДРЕСА_1 (а.с.263).

Схемою розташування будинку АДРЕСА_3 та спірного гаражу літ. «2Я» (а.с.264).

Актом виконаних робіт від 10 червня 2010 року, з якого видно, що на розподільчій частині перекриття між стіною квартири позивачів та самочинно побудованим гаражем, працівниками ТОВ ЖЕК «Забота» 8 червня 2010 року були проведені роботи по заміні рулонного покриття та заходи, спрямовані на захист будівлі від проникнення на них води і вологи.

Таким чином, колегія приймає до уваги висновок повторної судової будівельно - технічної експертизи № 431-433 від 27 березня 2015 року, оскільки він узгоджується з іншими матеріалами справи.

При цьому колегія приймає до уваги ту обставину, що з часу проведення робіт з гідроізоляції розподільчої частини перекриття між кв. НОМЕР_1 будинку НОМЕР_3 та спорудою літ «2Я» будинку АДРЕСА_1, свіжі сліди замокання у квартирі позивачів відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про покладення на ОСОБА_4 обов'язку знести самочинно побудований гараж літ. «2Я» та відшкодування шкоди, задоволенню не підлягають, з огляду на те, що позивачі не надали належних та допустимих доказів, передбачених ст.ст. 57-59 ЦПК України, які б свідчили, що саме порушення, допущені ОСОБА_4 під час добудови гаражу є причиною наявності вологи, сирості та часткових пошкоджень у належній їм квартирі. Відповідачем хоча й самовільно побудований спірний гараж, без відведення земельної ділянки та дозвільної технічної документації, але це не є достатньою, самостійною підставою для задоволення позову.

У зв'язку з наведеним, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про знесення самочинно побудованого гаражу та відшкодування шкоди, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді