БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/9/15
Справа № 356/1254/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2015 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючий суддя Лялик Р. М.,

при секретарі Баша І.С.,

Рудик М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березань справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення коштів, обгрунтовуючи тим, що 14.09.2011 року її шлюб з відповідачем у справі ОСОБА_3 було розірвано. Ще до розірвання шлюбу, починаючи з червня місяця 2011 року, після весілля сина, і до розірвання шлюбу відповідач не надавав коштів на утримання сім»ї, хоча сам продовжував проживати з нею.

В період спільного подружнього проживання на благоустрій родини та для вирішення фінансових проблем сім»ї ними було взято в кредит кошти, а саме 23 червня 2011 року в ПАТ»Райффайзен Банк Аваль» суму в розмірі 40838 грн. 94 коп. Даний кредит отриманий подружжям в період шлюбу, а оформлений був на позивачку з урахуванням її більшої заробітної плати. На час подання позову по даному кредиту позивачкою було сплачено з урахуванням обов»язкових відсотків 52 472 грн 48 коп, залишок суми кредиту становив 28 886 грн. 36 коп.

Станом на 26.03.2015 р. позивачкою особисто по даному кредитному договору сплачено 61 679 грн.76 коп. Відповідно ? частини від зазначеної суми становить 30 839 грн.88 коп. Отже, в частині стягнення коштів по вимозі стосовно кредитного договору в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» позивачка зменшила свої позовні вимоги і на даний час просить стягнути ? частини від фактично сплаченої суми, а саме 30 839 грн. 88 коп.

29 липня 2011 року в АТ «Банк Ренесанс Капітал» в період спільного сумісного подружнього проживання на благоустрій родини та для вирішення фінансових проблем сім»ї подружжям було взято кредит в сумі 19 999 грн. 18 коп., який з урахуванням обов»язкових відсотків по договору позивачка сплатила особисто в сумі 26 394 грн. 61 коп.

Відповідно ? частини від 26 394 грн. 61 коп. становить 13 197 грн. 31 коп., які відповідач повинен сплатити позивачці.

За весь час ніяких коштів по даним кредитним договорам відповідачем внесено не було, а тому позивачка вважає за необхідне стягнути з відповідача ? частину сплачених нею власних коштів за кредитними договорами, які були взяті під час шлюбу на благоустрій родини на її ім»я.

Крім того, в період шлюбу в 2010 році для проведення весілля сину подружжям було взято в борг в жительки м.Березань ОСОБА_7 кошти в сумі 2000 доларів США, які позивачка віддала після розірвання шлюбу з відповідачем в 2012 році - 1000доларів США, в липні 2013 року - 1000 доларів США.

З вищенаведених підстав позивачка вважає, що відповідач повинен сплатити їй 1000 доларів США, що відповідно по курсу на день повернення спільного боргу становило (816 грн. за 100 доларів США) 8160 грн. Дані кошти відповідачем не було повернуто по даний час. Оскільки курс долара значно зріс, позивачка збільшила свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на її користь з 8160 грн. до 35 000 грн.

Також в період шлюбу в 2010 році подружжям було взято в борг у тітки позивачки ОСОБА_5 6000 доларів, які позивачка була вимушена повертати одна після розірвання шлюбу з відповідачем. 27.08.2014 року позивачка повернула 6000 доларів США, що становить 86 400 грн. Відповідно ? частини від повернутого боргу просить стягнути з відповідача 43 200 грн.

22.12.2009 року на ім»я відповідача ОСОБА_3 було зареєстровано автомобіль Opel Vectra, 2008 року випуску, куплений подружжям в період шлюбу. Згідно довідки рахунку від 07.01.2013 року відповідач продав даний автомобіль ОСОБА_8, який і є на даний час власником автомобіля. При продажу даний автомобіль оцінений в 69963 грн.80 коп., з яких позивачка зазначає, що має ? частини його вартості. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь ? частини вартості проданого ним автомобіля, а саме 34 981 грн. 90 коп.

Відповідач добровільно відмовляється сплатити кошти та погасити залишок кредиту, власним дітям не допомагає.

З урахуванням викладеного, уточнивши позовні вимоги позивачка просить стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 157 898 грн.86 коп. та сплачений нею судовий збір в сумі 1727 грн. 37 коп.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник позивачки позов підтримав та пояснив суду, що позивачка вважає, що під час шлюбу були вчинені певні цивільно-правові угоди, відповідно до яких була взята певна сума коштів, яка вказана в позовній заяві в кредит і певна сума коштів, яка була взята в борг. Дані кошти були повернуті після припинення подружжям шлюбних відносин. У зв»язку з цим, керуючись нормами сімейного кодексу України позивачка просить стягнути певну суму. Вимоги позивачки ґрунтуються на ст.ст. 61-69 СК України.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав подав до суду заперечення, в яких вказав, що позивачка у своїй позовній заяві зазначила, що хоче стягнути з нього кошти в сумі 141033,40 грн. та судові витрати, але відповідно до ч.1 ст.70 СК України та ст.11 ЦК України не заявляє позовної вимоги про поділ майна подружжя. Позивачка зазначає, що об»єктом спільного сумісного майна є кредитні кошти взяті 23 червня 2011 року в ПАТ « Райффайзен Банк Аваль» в сумі 40838,94 грн, який був начебто ними взятий на благоустрій родини та для вирішення матеріальних проблем та зазначила, що кредит був взятий на її ім»я.

Також 29 липня 2011 року в АТ «Банк Ренесанс Капітал» в період спільного проживання на благоустрій родини та для вирішення фінансових проблем було взято кредит в сумі 19999 грн. 18 коп., який виплатила позивачка самостійно в сумі 26394,61 грн. Про те, що вона взяла дані кредити, довідався зі змісту позовної заяви і своєї згоди на їх отримання не давав. Кошти, які позивачка отримала від банку, були нею витрачені не на сім»ю, а на свої особисті потреби. Відповідач вказує на те, що позивачкою не було надано жодного доказу про те, що він знав про укладення цих договорів та те, що вони витрачені в інтересах сім»ї.

Також позивачка зазначає, що вони з відповідачем спільно в 2010 році брали в борг 2000 доларів США у громадянки ОСОБА_7 та на даний час відповідач повинен віддати половину боргу в сумі 35000 грн. Відповідач вказав, що людину знає, але кошти у неї не позичав і про це нічого не знає. Жодних доказів того, що кошти дійсно були взяті в борг, позивачкою не надано.

Позивачка зазначає, що спільно з відповідачем в 2010 році брали в борг 6000 доларів США у тітки позивачки ОСОБА_5 та на даний час відповідач повинен віддати половину. Відповідач вказує, що кошти не позичав. Позивачкою не вказано куди саме вона в інтересах сім»ї за 2 місяці витратила більше 60000 грн. З моменту розірвання шлюбу з позивачкою жодного разу не було заявлено вимоги про добровільний поділ майна. Відповідач вважає, що позивачка навмисно намагається помститися йому після розірвання шлюбу таким чином, щоб позбавити права на нормальне життя. Окрім того, в добровільному порядку сплачував синам по 1000 грн. щомісяця.

Також позивачка хоче стягнути на свою користь половину вартості автомобіля Opel Vectra, 2008 року випуску в сумі 34981.90 грн., яку вони в добровільному порядку по домовленості з позивачкою переписали 07січня 2013 року спільному сину ОСОБА_8

Зазначає, що за проханням позивачки 14 квітня 2012 року зняв з обліку даний автомобіль та виписав довідку-рахунок на ім»я позивачки, тобто з 14 квітня 2012 року власником даного автомобіля є позивачка. Відповідач зазначив, що на момент припинення шлюбних відносин у позивачки було 14000 доларів США, які вона витратила на власний розсуд. З урахуванням відсутності доказів про витрачання кредитних коштів в інтересах сім»ї та відсутності правовідносин між сторонами щодо поділу спільного майна подружжя, відповідач вважає, що підстав для задоволення позову немає. На підставі вищенаведеного просить суд відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог в повному об»ємі.

Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав у повному об»ємі, просить суд відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача та його представника, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.11.1984 року до 14.09.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу- серія НОМЕР_1(актовий запис №102) та свідоцтвом про розірвання шлюбу -серія НОМЕР_2(актовий запис №12).

Від спільного подружнього життя мають двох синів: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В період спільного подружнього проживання на благоустрій родини та для вирішення фінансових проблем сім»ї позивачкою згідно кредитного договору № 014/1042/82/0017012 від 23.06.2011 року було взято в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в кредит суму в розмірі 40838 грн. 94 коп. грн.36 коп., що підтверджується довідкою про стан кредиту від 10.09.2014 року.

Станом на 26.03.2015 р. позивачкою особисто по даному кредитному договору сплачено 61 679 грн.76 коп. Відповідно ? частини від зазначеної суми становить 30 839 грн.88 коп

29 липня 2011 року згідно кредитного договору № GP - 2498342 в АТ «Банк Ренесанс Капітал» в період спільного сумісного подружнього проживання на благоустрій родини та для вирішення фінансових проблем сім»ї позивачкою було отримано кредит в сумі 19 999 грн. 18 коп. Остання з урахуванням обов»язкових відсотків по даному договору сплатила особисто кошти в сумі 26 193 грн..

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В силу ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім»ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов»язаннями, що виникли в інтересах сім»ї (ч.4 ст.65 СК України).

Суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню кошти в сумі 44591,15 грн., оскільки зазначені вище кредитні договори укладені останньою в інтересах сім»ї, а кошти, отримані за даними договорами, використані в інтересах сім»ї.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показала, що сім'я ОСОБА_3 неодноразово брали в борг гроші ще до цього випадку. Коли вирішив одружуватися їх син вони приїхали до неї та взяли в позику 6000 доларів США . Певний час обіцянка повернути була, але вона попросила дати розписку, оскільки сума велика, вони обіцяли через рік віддати. Пройшло декілька років, а борг ніхто не повертав.. Неодноразово вона телефонувала, щоб повернули їй кошти. Борг повернула позивачка в серпні 2014 року в сумі 86 400 грн. Кошти позичала на весілля сина, по гроші сторони приїздили разом. Відповідач знав, яку суму було взято в борг. До цього випадку подружжя часто брали кошти в борг. Розписка про отримання коштів була написана в той же день.

У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачкою в судовому засіданні не підтверджено жодними письмовими доказами факту позики коштів у ОСОБА_5 та ОСОБА_7, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Не підлягають задоволенні позовні вимоги про стягнення 34981,90 грн. за автомобіль Опель-Вектра, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки-рахунку серії ДПІ №568730, виданої ТОВ «УМКА ТЕТ ЛТД» 14.04.2012 року ОСОБА_2 продано автомобіль Опель-Вектра.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України,

ст.ст.60, 61,63, 69-71 СК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 44591 (сорок чотири тисячі п»ятсот дев»яносто одну) гривню 15 коп. та судові витрати в сумі 398 (триста дев»яносто вісім) гривень 29 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Березанський міський суд протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя Р.М. Лялик