АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/952/15 Справа № 205/7101/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Залімська Н. В. Доповідач - Повєткін В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року

за позовом Органу самоорганізації населення будинкового комітету "Ніка" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті комунальних послуг, -

В с т а н о в и в :

У серпні 2014 року ОСНБК "Ніка" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідачка разом зі своєю родиною: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 проживає у кімнаті АДРЕСА_1. Відповідачка разом з родиною користується комунальними послугами, що включають в себе електроенергію, опалення, холодну та гарячу воду, побутовий газ, утилізацію побутових відходів. Відповідачка від укладання договору "про надання послуг та участі у витратах на утримання будинку і прибудинкової території" відмовилася. ОСОБА_2 оплату за спожиті послуги до листопада 2012 року здійснювала не в повному обсязі, а починаючи з кінця 2012 року не здійснювала в загалі, у зв'язку з чим утворилася сума заборгованості в розмірі 14.404,40 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги в розмірі 10.826,65 грн. (а.с.2-4).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено (а.с.60-62).

В апеляційній скарзі (а.с.66-71) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалите нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки:

- апелянт не була належним чином повідомлена у встановленому законом порядку про день та час слухання справи, ухвалу про відкриття провадження не отримувала;

- акт від 12 листопада 2014 року про сповіщення ОСОБА_2 про слухання справи на 27 листопада 2014 року не відповідає дійсності;

- відповідно до ст.224 ЦПК України оскаржуване рішення фактично є заочним;

- відповідач самовільно розрахував і затвердив розмір тарифів по оплаті послуг водопостачання, згідно якого загальна вартість розподіляється між усіма мешканцями гуртожитку, а тому є несправедливим до апелянта;

- за принципом розподілу вартості послуг між мешканцями гуртожитку також відбувається оплата спожитих послуг з електропостачання, який повинен здійснюватись відповідно до затвердженого будинковим комітетом акту потужності електричного обладнання мешканців гуртожитку;

- на підтвердження своїх вимог позивачем не надано розгорнутий розрахунок заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг;

- позивачем було надано суду довідку про склад сім'ї не апелянта, її сестри ОСОБА_5;

- ОСНБК "Ніка" відповідно до Закону України "Про органи самоорганізації населення", Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Положення про органи самоорганізації населення не має права встановлювати і затверджувати тарифи рішенням загальних зборів мешканців будинку;

- з листопада 2005 року рахунки на оплату комунальних послуг мешканцям гуртожитку не надаються, а також не проводилось жодних ремонтних робіт, відсутні нормальні житлово-комунальні послуги;

- в рахунок заборгованості за комунальні послуги позивач включив місяці, за які апелянтом було здійснено оплату.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що відповідачка разом з родиною проживає в гуртожитку та користується комунальними послугами; від укладання договору про надання послуг та участі у витратах на утримання будинку і прибудинкової території, що не звільняє відповідача від виконання обов'язку щодо оплати спожитих комунальних послуг та виниклої заборгованості.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи здійснено та судове рішення ухвалене судом першої інстанції у відсутність відповідачів.

Відповідно до внесених до ст.311 ЦПК України змін, які набрали чинність з 30 липня 2010 року, не повідомлення судом першої інстанції будь-кого з осіб, які беруть участь у справі, належним чином про час і місце судового засідання, не є для суду апеляційної інстанції підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не була належним чином повідомлена у встановленому законом порядку про день та час слухання справи та не отримувала ухвалу про відкриття провадження, не можуть бути визнані підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п.7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач проживає в спірному гуртожитку у кімнаті АДРЕСА_1 та разом з родиною користується комунальними послугами, що включають в себе електроенергію, опалення, холодну та гарячу воду, побутовий газ, утилізацію побутових відходів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснює функції управителя та уклав договори з постачальниками вказаних комунальних послуг, відповідно до яких постачальники комунальних послуг надають послуги у гуртожиток, а позивач в свою чергу несе зобов'язання за цими договорами і здійснює оплату за отримані послуги та затверджує розміри платежів мешканців гуртожитку з щомісячної оплати (тарифи) за комунальні послуги та вимагає від мешканців гуртожитку своєчасної і в повному обсязі оплати за надані комунальні послуги.

Встановлені позивачем тарифи за надані комунальні послуги відповідають вартості наданих послуг, розраховані відповідно до Правил проживання в гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська від 23.04.2013 року та затверджуються зборами мешканців гуртожитку.

Тому доводи апеляційної скарги щодо неправильного нарахування позивачем розміру тарифів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідач відповідних лічильників не має і нарахування плати за отримані комунальні послуги здійснюється пропорційно кількості мешканців гуртожитку.

Не можуть бути враховані доводи апеляційної скарги щодо незастосування строків позовної давності.

Як вбачається зі справи, позовні вимоги заявлені позивачем в межах строку позовної давності за період з серпня 2011 року по серпень 2014 року, що підтверджується деталізованим розрахунком позивача наданим на вимоги апеляційного суду.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що є необґрунтованим та підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції з відмовою в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат по наданню послуг з прибирання приміщень загального користування (в тому числі заробітна плата, миючі засоби), вартість яких, нарахованих відповідачу за вказаний період часу, складає 2050,35 грн.

Як встановлено судом першої інстанції позивач не здійснює функції виробника або виконавця з надання вказаних послуг, оскільки це не передбачено його статутом.

Тому рішення суду першої інстанції слід змінити та зменшити розмір заборгованості, стягненої з відповідача на користь позивача, з 10826,65 грн. до 8776,40 грн.

В іншій частині підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає, оскільки доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції зводяться до переоцінки доказів та не спростовують висновків суду про обґрунтованість позовних вимог.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,309,314,316 Цивільного процесу ального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року - змінити.

Зменшити розмір стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Органу самоорганізації населення будинкового комітету "Ніка" з 10826,65 грн. до 8776,40 грн.

В решті рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: