Справа № 466/8727/12 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/2013/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням задоволено заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 14.02.2013 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Прийнято у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що судом не взято до уваги те, що він позичив кошти ОСОБА_3 на лікування, дані кошти передав до моменту підписання договору позики від 14.09.2011 року. Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 11.02.2013 року не може вважатися нововиявленою обставиною, оскільки не стосується ані предмету, ані сторін спору. А відтак у суду першої інстанції не було правових підстав для перегляду рішення суду про стягнення коштів за нововиявленими обставинами та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явився подавши при цьому заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з виїздом його за межі України на лікування. Однак жодних підтверджуючих документів виїзду за кордон не представлено. Крім того, згідно ухвали Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року ОСОБА_3 тимчасово обмежено виїзд за кордон.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності апелянта.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 в жовтні 2012 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2013 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 231 420 грн. боргу за договором позики. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою цього ж суду від 01 квітня 2013 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В липні 2014 року/ОСОБА_3 звернувся в суд з заявою про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2013 року за нововиявленими обставинами.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалюючи дане рішення суд першої інстанції встановив, що договір позики є фіктивним, оскільки сторонами договору не були виконані істотні умови договору, а саме відсутність/наміру позикодавця передати кошти в борг, та обов'язку позичальника повернути такі кошти. До такого висновку суд прийшов на підставі пояснень свідка ОСОБА_4, які вважав такими, що перебувають "у логічному зв'язку з обставинами справи та мають значення для її вирішення". Всі ці обставини за висновками суду першої інстанції є нововиявленими обставинами передбаченими п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України для перегляду рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2013 року.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Ухвалюючи рішення 14 лютого 2013 року про задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами 14 вересня 2011 року було укладено нотаріально посвідчений договір позики у відповідності до якого ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 231 420 грн., та зобов'язувався повернути борг до 14 вересня 2012 року. Однак боргу, як у визначений договором термін так і на час розгляду справи не повернув.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Договір позики від 14 вересня 2012 року, який укладений між сторонами та нотаріально посвідчений у встановленому законом порядку не визнаний недійсним.

А відтак даючи оцінку правовідносин сторін при розгляді справи за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у суду першої інстанції не було правових підстав вважати чинний договір фіктивним.

Пояснення свідка ОСОБА_4 щодо безгрошовитості договору позики, та рішення суду про стягнення боргу між іншими сторонами та іншого предмету спору не можуть бути нововиявленою обставиною у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України для перегляду рішення суду від 14 лютого 2013 року.

Згідно договору позики від 14 вересня 2011 року ОСОБА_2 передав в позику ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 231 420 грн. Останній зобов'язувався повернути борг до 14 вересня 2013 року.

Однак своїх зобов'язань ОСОБА_3 не виконав, борг ОСОБА_2 не повернув.

А відтак такий підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим і таке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Керуючись ст. 303, 307 ч. 1 п. З, 309 ч. 1 п. п.1, 4 , 314 ч. 2, 316 ЦПК України колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 231420 гривень боргу за договором позики від 14.09.2011 року та 2314 гривень 20 копійок судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: