Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1499/15 Головуючий у 1 інстанції: Парій О.В.
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення порушень прав власника, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позивач зазначав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Бердянськ. Будинок розташований на належній йому земельній ділянці площею 0,0460 га. Земельна ділянка відокремлена від земельної ділянки сусіда ОСОБА_3 металевим парканом, який відображено на технічному плані під № 3 та № 5. Відповідач разом зі своїм сином 03 липня 2013 р. зрізав три секції належного йому металевого паркану, що розділяв земельні ділянки, з приводу чого він звертався до міліції. 31 липня 2013 р. на засіданні адміністративної комісії виконавчого комітету Бердянської міської ради прийнято постанову про накладання адміністративного стягнення у вигляді попередження. Відповідач жодних дій по відновленню паркана чи відшкодування вартості робіт не вчинив. Зазначає, що 08 серпня 2013 р. він звернувся до ПМП «Самат» з метою укладання договору підрядних робіт для проведення відновлення паркану. Відповідно до розрахованої калькуляції він сплатив в касу підприємства 3000,00 грн. За умовами угоди підрядник мав 12.08.13 р. приступити до виконання робіт, проте зробити це не може, оскільки для встановлення паркану необхідно зайти на територію будинку відповідача. Вказана частина паркану стояла за навісом і відсутня можливість здійснити ремонт з боку його земельної ділянки. Добровільно відповідач відмовляється допустити представників підрядника на свою територію. Вказує, що відповідач перешкоджає йому у праві користування, належним йому парканом.

Посилаючись на ці обставини, просив зобов'язати відповідача, допустити його, та найнятих ним осіб на територію домоволодіння відповідача, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 в м.Бердянськ, для проведення відновлювальних робіт, а саме встановлення трьох секцій паркану за навісом літера «Л» згідно технічної документації; - стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 3000,00 грн.; - стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.; - стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати; - стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн.

Не погоджуючись з позовом, ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про усунення порушень прав власника.

В позові зазначав, що йому на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. Земельна ділянка площею 0,0488га. за вказаною адресою належить йому згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку. Власником сусіднього житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Бердянськ є ОСОБА_2. Земельна ділянка площею 0,0460га за вказаною адресою належить також ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. У зв'язку з пред'явленням ОСОБА_2 позову, він звернувся до ПП «Укрзем», з висновку якого йому стало відомо, що навіс літ.«Л», зображений в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 м. Бердянськ, частково заступає на територію належної йому земельної ділянки АДРЕСА_1. Навіс займає 0,0007 га належної йому на праві власності земельної ділянки та на території частково знаходиться паркан № 3, зображений технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 в м.Бердянськ. Вказаний паркан заступає на територію належної йому на праві власності земельної ділянки на площу 0,0007 га.. У висновку зазначено, що межі житлових будинків № 61 та 61-а не відповідають межам, визначені державними актами на право власності на земельні ділянки.

Посилаючись на ці обставини, просив усунути порушення його прав, як власника земельної ділянки, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 перенести паркан № 3 на межу між земельними ділянками № 61 та АДРЕСА_1, визначену Державними актами на право власності на земельну ділянку від 06.02.07 р. серія ЗП № 156837, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації, державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 2-на ім'я ОСОБА_2 та від 07.05.08 р. серія ЯЕ № 261089, зареєстрованого в Книзі записи реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користуванні землею, договорів оренди землі за № 91 на ім'я ОСОБА_3, та демонтувати та прибрати з території земельної ділянки АДРЕСА_1 частину навісу літ.«Л», зображеного в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 в м . Бердянськ; - стягнути з ОСОБА_2 на його користь понесені судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2, зустрічний позов задоволено.

Усунуто ОСОБА_3 порушення прав власника земельної ділянки АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 перенести паркан, визначений за № 3 в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Бердянськ, на межу між земельними ділянками № 61 та АДРЕСА_1, визначену Державними актами на право власності на земельну ділянку від 06 лютого 2007 року серії ЗП №156837, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №24 на ім 'я ОСОБА_2 та від 07 травня 2008 року серії ЯЕ №261089, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів землі за № 91 на ім'я ОСОБА_3 та демонтувати та прибрати з території земельної ділянки АДРЕСА_1 м. Бердянськ частину навісу, визначеного літерою «Л» в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 2591 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог та відмови у задоволенні зустрічного позову.

В судове засідання 11 березня 2015 року відповідач ОСОБА_3, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, не з'явився. У відповідності до ст. 305 ЦПК України справа розглянута за його відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.ст. 106, 107, 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки встановлення твердих меж, а також відновлення межових знаків, якщо вони зникли, перемістилися або стали невиразними. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Захист прав громадян на земельну ділянку здійснюється шляхом, зокрема: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав; відшкодування заподіяних збитків.

Як установлено судом, ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Бердянську на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 25 грудня 2003 року та посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 за реєстром № 3312, та земельної ділянки площею 0,0460 га, на якій розташований зазначений належний йому житловий будинок, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 156837, виданим Бердянською міською радою та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 06 лютого 2007 року за № 24 (а.с. 5,6, 9).

ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Бердянську на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого 12 червня 1990 року Бердянською міською радою народних депутатів, та земельної ділянки площею 0,0488 га, на якій розташований зазначений належний йому житловий будинок, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 261089, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 07 травня 2008 року за № 91 (а.с. 47,48).

Їх садиби межують між собою і на межі встановлений паркан із металевих секцій, що належить ОСОБА_2 (а.с. 7-8, 49-50).

03 липня 2013 року об 11 годині по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 з порушенням встановленого законом порядку здійснив знесення частини паркану - трьох металевих секцій, які встановлені та належать ОСОБА_2, який мешкає по-сусідству по АДРЕСА_1 у зв'язку з чим постановою №595 від 31 липня 2013 року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Бердянської міської ради він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 186 КУпАП України у вигляді попередження (а.с. 10, 11).

Для відновлення знесеного паркану , 08 серпня 2013 року ОСОБА_2 уклав договір на виконання робіт з ПМП "Самат", за умовами якого підрядник взяв на себе зобов'язання своїми силами і засобами, на власний ризик виконати з матеріалів замовника роботи з встановлення демонтованих трьох секцій металевого паркану по АДРЕСА_1 у термін один тиждень з дня підписання договору, але проведенню цих робіт перешкоджає відповідач (а.с. 12-13).

За висновком, складеним ПП "Укрзем" 30 жовтня 2013 року на замовлення ОСОБА_3, навіс, що зображений в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 літ. "Л", частково заступає на територію земельної ділянки № 61-а, відображену відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 на площу 0,0007га., згідно доданої схеми; паркан № 3, зображений в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 не відповідає межі, встановленій державними актами на право власності на земельні ділянки № 61 та № 61-а. Паркан заступає на земельну ділянку № 61-а на площу 0,0007га.; фактичні межі житлових будинків № 61 та №61-а не відповідають межам, що визначені державними актами на право власності на земельні ділянки; 4)на момент проведення дослідження земельних ділянок по АДРЕСА_1 було виявлено місце кріплення паркану, що огороджував навіс літ. "Л" житлового будинку АДРЕСА_1 а саме, три металевих кутка. Вказані металеві опори розташовані на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 на відстані 0,55 м. від межі між земельними ділянками № 61 та №61-а, що визначена державними актами на право власності на земельні ділянки (а.с. 52-64 ).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 113-14, складеного судовим експертом Запорізького відділення Дніпропетровського НДІСЕ Лещенко К.К. 17 вересня 2014 року границі земельної ділянки між земельними ділянками АДРЕСА_1 не відповідають Державному акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 261089 від 07.05.08 р. на ім'я ОСОБА_3 (а.с. 97-99).

Згідно з ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу

Посилаючись на зазначені висновки ПП "Укрзем" та судової будівельно-технічної експертизи, суд прийшов до висновку, що частина навісу визначеного в технічному паспорті на домоволодіння АДРЕСА_1, встановлені ОСОБА_2 на земельній ділянці №61-а, яка належить ОСОБА_3, з порушенням його права власності, тому підлягають задоволенню зустрічні вимоги ОСОБА_3 про зобов'язання ОСОБА_2 перенести паркан, визначений за № 3 на межу між земельними ділянками № 61 та АДРЕСА_1, визначену Державними актами на право власності на земельну ділянку від 06 лютого 2007 року серії ЗП №156837, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №24 на ім 'я ОСОБА_2 та від 07 травня 2008 року серії ЯЕ №261089, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів землі за № 91 на ім'я ОСОБА_3 та демонтування з території земельної ділянки АДРЕСА_1 м. Бердянськ частину навісу, визначеного літерою «Л» в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1

Між тим, висновок суду про те, що ОСОБА_2 був встановлений навіс літ. "Л" та паркан № 3, житлового будинок № 61 по АДРЕСА_2 в порушення межі, встановлених державними актами на право власності на землю на території земельної ділянки № 61-а, не відповідає даним технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Бердянськ.

Так, згідно з даними технічного паспорту, виготовленого Комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, зазначений навіс літ. «Л» та паркан були збудовані у 2005 році, а земельні ділянки №61 та № 61-а були приватизовані 06 лютого 2007 року та 07 травня 2008 року відповідно. За даними технічного паспорту ширина земельної ділянки ОСОБА_2 вздовж АДРЕСА_2 складає 15,40 м, а з тилу -16,35 м. Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку ширина земельної ділянки ОСОБА_2 вздовж АДРЕСА_2 складає 15,40 м, а з тилу -16,50 м. (а.с. 7-8, 9, 49). Проте суд не дослідив належним чином ці обставини і не з'ясував чи відповідає висновок ПП "Укрзем" про те, що навіс літ. "Л" частково заступає на територію земельної ділянки № 61-а, а паркан № 3 не відповідає межі, будинків № 61 та №61-а по АДРЕСА_2 м. Бердінськ.

Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях( ч.4 ст. 60 ЦПК України).

За таких обставин, оскільки, суду не надано належних доказів того, що знесений ОСОБА_3 паркан №3 та навіс літ. «Л» були встановлені ОСОБА_2 після приватизації земельних ділянок №61 та №61-а в порушення права власника зазначеної земельної ділянки ОСОБА_3, зустрічні вимоги ОСОБА_3, які не конкретизовані, задоволенню не підлягають за недоведеністю. Також не підлягають задоволенню і вимоги позивача ОСОБА_2 про зобов'язання допустити його, та найнятих ним осіб на територію домоволодіння, ОСОБА_3 яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 в м. Бердянськ, для проведення відновлювальних робіт - встановлення трьох секцій паркану за навісом літера «Л» згідно з технічною документацією.

Відмовляючи у відшкодуванні матеріальної та моральної шкоди, завданої знесенням паркану, суд виходив із того, що позивачем не доведені розмір матеріальної та моральної шкоди, оскільки паркан не був відновлений.

Проте, з наданих позивачем рахунку № 36 від 08.08.13 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 26 від 20.08.13 року, вбачається, що вартість робіт по монтажу паркану з урахуванням вартості матеріалів складає 3000,00 грн. (а.с. 14, 15).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на те, що з вини ОСОБА_3, який самовільно зніс паркан ОСОБА_2, останньому заподіяна матеріальна шкода у розмірі 3000 грн., вона на підставі ч.1 ст. 1166 ЦК України підлягає відшкодуванню у повному обсязі ОСОБА_3

Оскільки з вини ОСОБА_3, який самовільно зніс паркан ОСОБА_2, останньому заподіяна моральна шкода, яка полягає в його душевних стражданнях, ОСОБА_3 у відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України має відшкодувати її ОСОБА_2

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди позивачу колегія суддів виходить як із характеру та обсягу страждань, які він зазнав, так і з засад розумності, виваженості та справедливості, тому вважає, що підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 500 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції на підставі п.2 та п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди та відмову у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 грудня 2014 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальною шкоду у розмірі 3 000 (трьох тисяч) грн., моральну шкоду у розмірі 500 (п'ятсот) грн. та судові витрати у розмірі 563(п'ятсот шістдесят три) грн. 50 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення порушень прав власника відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: