Справа №490/1151/15-ц 30.04.2015 30.04.2015 30.04.2015
Провадження № 22ц/784/1055/15 Суддя першої інстанції Гуденко О.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

30 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Харитоновій І.В.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А:

6 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів, в якому просила у звязку з закінченням договору банківського строкового вкладу стягнути з банківської установи суму вкладу, 11% річних від простроченої суми внеску понад строк, визначений у договорі, а також 3% річних за кожен день прострочення, а всього 3884,89 дол. США.

На думку позивачки, відповідач безпідставно відмовляючи їй у видачі депозитних грошових коштів, порушив її права як споживача банківських послуг відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вона не отримала від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» послугу належної якості та в обумовлені строки.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2015 року відкрито провадження по вищезазначеній справі.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просило скасувати ухвалу суду у звязку з порушенням судом правил підсудності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їх місцем знаходження.

В той же час ст. 110 ЦПК України встановлює правила підсудності справ за вибором позивача, тобто альтернативну підсудність. Пункт 5 цієї статті передбачає, що позови про захист прав споживачів можуть предявлятись також за місцем проживанні споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Із матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли з договору банківського строкового вкладу, за яким відповідачем надано банківські послуги щодо залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладного рахунку.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» залучення фінансових активів із зобовязанням щодо наступного їх повернення вважаються фінансовими послугами.

Законом України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

У статті 47 цього закону зазначено, що банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги, зокрема, до банківських послуг належить залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року в редакції від 25 травня 1998 року розяснено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультативних послуг).

Отже, на правовідносини, що виникли між сторонами, відповідно до договору банківського вкладу (депозиту), поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів», а тому позивачка відповідно до положень ч. 5 ст. 110 ЦПК України має право на звернення до суду за місцем свого проживання, яке знаходиться на території, яка охоплюється юрисдикцією Центрального районного суду м. Миколаєва.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції зазначена ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального закону, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення скарги і залишення ухвали без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити, а ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді: