№ 336/9511/14-ц
пр. № 2/336/349/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

04 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Скибі О.Б.

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат у зв'язку з невиконанням зобов'язань,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3, вказавши, що 02.10.2013 року між сторонами було укладено договір позики на суму 1600 гривень, за яким ОСОБА_3 отримала зазначену суму, зобов'язавшись повернути її протягом трьох місяців. У встановлений строк ОСОБА_3 позику не повернула, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми позики, відсотків за користування коштами та 3% річних, який рішенням Шевченківського районного суду мз від 18.08.2014 року був частково задоволений, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто 1685,82 гривень. Оскільки до цього часу ОСОБА_3 позику та відсотки не повернула, рішення суду не виконане, позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь інфляційні втрати за період з січня 2014 року по жовтень 2014 року в сумі 19,03 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 862 гривні та судовий збір.

Позивач та його представник в судовому засіданні на позовних вимогах наполягали, вказавши додатково, що за рішенням суду ОСОБА_1 було отримано виконавчий лист, який у встановленому порядку поданий до виконавчої служби, однак, постановою державного виконавця у відкритті виконавчого провадження було відмовлено у зв'язку з відсутністю у виконавчому листі відомостей про індивідуальний ідентифікаційний номер боржника. Постанова державного виконавця в судовому порядку стягувачем не оскаржувалась.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась судовою повісткою, направленою за зареєстрованим місцем проживання,причини неявки суду не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності не подала. Керуючись ст. 224 ЦПК України, враховуючи відповідне клопотання позивача, суд розглянув справу заочно.

При дослідженні матеріалів справи встановлено таке.

02.10.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала 1600 гривень, зобов'язавшись повернути вказані кошти протягом трьох місяців, що підтверджено письмовою розпискою (а.с. 30).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2014 року (а.с. 5-7) частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та відсотків, з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_11685,82 гривень, з яких 1600 гривень сума позики, 71,09 гривень відсотки за користування позикою, 14,73 гривень - 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Пеліванової Г.В. від 22.10.2014 року (а.с. 33) відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим за рішенням суду від 18.08.2014 року, у зв'язку з відсутністю у виконавчому листі ідентифікаційного номеру боржника.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вказує ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді застосування індексу інфляції та 3% відсотків річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтями 10, 60 ЦПК України обов'язок доведення обставин, які є підставою вимог або заперечень, покладений на сторону, яка на них посилається.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в зазначеній позивачем сумі.

При вирішенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Стаття 40 ч. 1 ЦПК України вказує, що представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, можуть бути посвідчені, зокрема, довіреністю фізичної особи.

Отже, при виборі особи, яка надаватиме правову допомогу, сторони по справі вільні та діють на власний розсуд. За умови надання передбачених чинним процесуальних законодавством документів та відсутності перешкод для представлення інтересів особи, визначених ст. 40 ч. 1, 41 ЦПК України, у суду немає підстав для відмови у допуску такого представника до участі у справі.

Стаття 79 ч. 1, 2 ЦПК України вказує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, серед інших, витрати на правову допомогу.

Згідно ст. 84 ч. 1, 2 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Як вказує ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В судовому засіданні інтереси позивача представляв ОСОБА_2, який діяв на підставі договору про надання правової допомоги № 1/20/05/2014 від 20.05.2014 року, та нотаріально посвідченої довіреності від 25.03.2014 року. Відповідно до диплому (а.с. 13) ОСОБА_2 отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста, а також зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 14).

Відповідно до наданого акту здавання-приймання юридичних послуг за договором № 1/20/05/2014 ФОП ОСОБА_2 надані, а ОСОБА_1 оплачені юридичні послуги з консультації, складання позовної заяви та заяви про забезпечення доказів в загальній сумі 862,33 гривень.

Керуючись вищезазначеними нормами процесуального закону, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, понесених позивачем.

Також, з урахуванням вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат у зв'язку з невиконанням зобов'язань задовольнити та стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 19,03 гривень (дев'ятнадцять гривень 03 коп) інфляційних втрат у зв'язку з невиконанням договору позики від 02.10.2013 року, судовий збір в сумі 243,60 грн (двісті сорок три гривні 60 коп) та витрати на правову допомогу в сумі 862,33 гривні (вісімсот шістдесят дві гривні 33 коп).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк