Справа № 744/329/15-ц
Провадження № 2/744/76/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2015 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Поповича В. В.

за участю секретаря: Фільчагової Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Семенівка цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на оплату житлово - комунальних послуг, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача неповнолітні: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та Орган опіки та піклування Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з первісним позовом про відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з відповідача.

В обґрунтування своїх вимог, позивач у позові зазначила слідуючі підстави. Позивач, відповідач та їх діти - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 а в місті Семенівка Чернігівської області, що підтверджується: витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно.

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 січня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем була домовленість щодо сплати житлово- комунальних послуг, але останні півроку відповідач не дотримується домовленості, внаслідок чого вона сплачує за житлово-комунальні послуги банківською карткою.

Відповідно до ст. 360 Цивільного кодексу кожен співвласник зобов'язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які зробили необхідні витрати на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника або співвласників їх відшкодування. Правило ст. 360 ЦК застосовується незалежно від того, хто із співвласників виступив стороною за договірним зобов'язанням щодо спільного майна, за умови, що даний співвласник мав право укладати цей договір.

Згідно ст.177 Сімейного кодексу України батьки зобовязані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. На думку позивача, вона та відповідач повинні сплачувати за житлово-комунальні послуги в рівних частках ]/2 від нарахованої суми за житлово-комунальні комунальні послуги.

Відповідач в добровільному порядку не оплачує житлово-комунальні послуги, незважаючи на те, що з ним укладені договори - на теплопостачання, газопостачання, водопостачання та водовідведення, електропостачання. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 20 «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобовязані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. На виконання укладених з відповідачем договорів з жовтеня 2014 року по березень 2015 року позивач понесла витрати на оплату житлово - комунальних послуг в сумі 2666,85 грн. Відповідач в добровільному порядку сплатити половину понесених мною витрат за житлово-комунальні послуги в сумі 1333,42 гривні відмовляється.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення на його користь 1/2 частини житлово комунальних послуг у сумі 2441 гривню 93 копійки та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у зустрічному позові навів слідуючі підстави. Він має квартиру АДРЕСА_2 у спільній власності з колишньою дружиною ОСОБА_1, та дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. Після розірвання шлюбу з відповідачем, він переїхав проживати до батьків, але оплату комунальних послуг проводив, хоча послугами не користувався. Він сплатив 4883 гривні 87 копійок. З грудня 2014 року у нього не було можливості отримувати квитанції за сплату послуг, але кошти він надавав відповідачу. Позивач у зустрічному позові просить стягнути 1/2 частину сплаченої суми за комунальні послуги, тобто 2441 гривню 93 копійки, при цьому посилається на вимоги статей 360, 544 ЦК України, 177 Сімейного кодексу України, ст. 162 ЖК України. Первісний та зустрічний позови обєднані в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві по первісному позову та не визнала зустрічний позов, при цьому показала, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 проживав спільно з нею та дітьми у будинку, сплачував частково комунальні платежі. Вона також платила. З серпня 2014 року ОСОБА_2 став проживати окремо, але за домовленістю комунальні платежі вони сплачували спільно. З жовтня 2014 року по березень 2015 року відповідач припинив платити платежі, тому вона змушена сама оплачувати всі суми. Просить стягнути половину сплачених нею суми платежів з відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 первісний позов про стягнення з нього суми комунальних платежів не визнав та підтримав зустрічний позов про стягнення з ОСОБА_1 суми платежів, при цьому показав, що він сплачував комунальні платежі на той період часу, коли проживав у квартирі за зазначеною адресою у позові. З грудня 2014 року по березень 2015 року він коштів на сплату комунальних послуг не надає, у звязку з тим, що проживає у квартирі і тому не зобовязаний платити. Він вважає, що якщо не користується послугами газопостачання, водопостачання та водовідведення, електроенергією, тому платити не повинен. За комунальні послуги на його думку повинна сплачувати ОСОБА_1

Представник органу опіки та піклування Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей, ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що на її думку первісний позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити, у зустрічному позові ОСОБА_2 про стягнення комунальних послуг відмовити, при цьому врахувати інтереси неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем ОСОБА_1

Суд, заслухавши сторони, вважає за необхідне первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2. про стягнення витрат на оплату житлово - комунальних послуг задовільнити повністю та у зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг відмовити повністю з огляду на такі підстави. Суть спірних відносин по первісному позові зводиться до відмови відповідача приймати участь у сплаті комунальних платежів за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року. Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 у зустрічному позові зазначає, що з грудня 2014 року він надавав кошти ОСОБА_1, яка сплачувала комунальні платежі. У ОСОБА_2, як останній вказує, не було можливості отримувати квитанції. У судовому засіданні ОСОБА_2 змінив свою думку та визнав факт того, що не надавав коштів на сплату платежів у період з грудня по березень, у звязку з тим, що не платив комунальні платежі та не зобовязаний платити, так як у квартирі не проживає, послугами не користується.

Суд дійшов висновку, що позиція відповідача ОСОБА_2 є хибною і не відповідає вимогам закону. В даному випадку, при вирішенні спору слід керуватись вимогами ст. ст. 360, 544 Цивільного кодексу України, ст. 177 Сімейного кодексу України, 162 Житлового кодексу України. Посилання відповідача на те, що він не проживає у вказаній квартирі, а тому не повинен сплачувати за надані житлово-комунальні послуги, суд вважає безпідставними, оскільки факт не проживання власника житлового приміщення у ньому не позбавляє його обов'язку сплачувати житлово-комунальні послуги за утримання житла, які нараховуються згідно квадратури квартири та кількості зареєстрованих осіб, а саме: за вивезення твердих побутових відходів, опалення, газопостачання, утримання будинку та прибудинкової території. Докази на які посилається позивач по первісному позову квитанції про сплату комунальних послуг повністю підтверджують її вимоги.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача неповнолітні: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та Орган опіки та піклування Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області про стягнення витрат на оплату житлово-комунальних послуг - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 (одну другу) частину понесених витрат на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 1333 гривень 42 копійок.

У вимогах зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача неповнолітні: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та Орган опіки та піклування Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області про стягнення витрат на оплату послуг відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену нею суму судового збору 243 гривні 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Семенівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. В. Попович