АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2266/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22ц/774/1632/К/15 інстанції - Чайкін І.Б.
Категорія 53 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ляховської І.Є.

суддів - Барильської А.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Масловій К.В.,

за участю - представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Бриліон», третя особа - власник Приватного підприємства «Бриліон» ОСОБА_4, про визнання звільненим з посади директора,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Бриліон» (надалі - ПП «Бриліон»), третя особа - власник ПП «Бриліон» ОСОБА_4, про визнання звільненим з посади директора, посилаючись на те, що він працює на підприємстві відповідача на посаді директора з 09.09.2009 року. 05 листопада 2014 року ним на ім'я власника ПП «Бриліон» ОСОБА_5 написана заява про звільнення за власним бажанням з 19 листопада 2014 року та відправлена на адресу власника підприємства: АДРЕСА_1. Проте на день подачі позову, у порушення вимог ст. 38 КЗпП України, він не отримав рішення власника ПП «Бриліон» щодо звільнення його з займаної посади, у зв'язку із чим порушується право позивача на звільнення, а сам по собі факт подальшого перебування на посаді директора породжує для ОСОБА_3 небажані для нього юридичні наслідки: здавання звітності, відповідальність за діяльність підприємства відповідача. Враховуючи зазначене, позивач просив суд визнати його звільненим з посади директора ПП «Бриліон» на підставі ст. 38 КЗпП України з 31 грудня 2014 року.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача ОСОБА_3, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неврахування судом всіх фактів та обставин по справі. Так, на думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно поклав в основу рішення пояснення по справі третьої особи- ОСОБА_5. щодо його незгоди з позовними вимогами ОСОБА_3 та не отримання від позивача заяви про звільнення у будь-який спосіб, при цьому не взявши до уваги поштове повідомлення, яке наявне в матеріалах справи, про отримання ОСОБА_5 11 листопада 2014 року заяви ОСОБА_3 про звільнення з посади директора. Не прийнято до уваги і те, що більше як півроку ПП «Бриліон» не здійснює підприємницьку діяльність та не нараховує, а відповідно, і не виплачує позивачу заробітної плати, що і стало причиною пошуку позивачем нової роботи. Судом не взято до уваги докази про порушення власником підприємства відповідача законодавства про працю, умов трудового договору, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», відповідно до норм якого інформація про директора вноситься до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та вважається достовірною, а особа матиме права та обов'язки директора, допоки її не буде виключено з реєстру на підставі рішення, підписаного усіма власниками підприємства, а в разі не прийняття такого рішення - на підставі рішення суду.

У наданих суду письмових поясненнях третя особа - власник Приватного підприємства «Бриліон» ОСОБА_5 вважає, що апеляційна скарга представника позивача є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки він не отримував заяву позивача про звільнення, а сам позивач виконував обов'язки директора ПП «Бриліон» до 20 листопада 2014 року, після чого на робоче місце не з'являвся, господарську діяльність підприємства не вів, тому для визнання позивача звільненим з 31 грудня 2014 року, як зазначено в позовній заяві ОСОБА_3, відсутні правові підстави. Крім того, надані позивачем докази не підтверджують, що ОСОБА_3 направлялась саме заява про звільнення з посади директора з 20 листопада 2014 року, та що саме ця заява отримана ним, як власником підприємства.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу №9-к від 09.09.2009 року ОСОБА_3 призначено на посаду директора ПП «Бриліон» (а.с. 5-6).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 просив визнати його таким, що звільнений з посади директора ПП «Бриліон» на підставі ст. 38 КЗпП України з 31 грудня 2014 року, посилаючись на те, що 05 листопада 2014 року ним на ім'я власника ПП «Бриліон» ОСОБА_5 написана заява про звільнення за власним бажанням з 19 листопада 2014 року та відправлена на адресу власника підприємства: АДРЕСА_1. Неприйняття власником підприємства рішення про його звільнення порушує його трудові права, а єдиним способом захисту порушеного права є звернення до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що такого способу захисту прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, як звернення до суду із заявою про визнання особи звільненою за судовим рішенням, законом не передбачено, та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такою правовою оцінкою обставин справи судом першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Як убачається із матеріалів справи, згідно наказу №9-к від 09.09.2009 року ОСОБА_3 призначено на посаду директора ПП «Бриліон».

Згідно п.п. 8.1-8.2 статуту ПП «Бриліон» вищим органом підприємства є його власник, який здійснює свої права по управлінню підприємством особисто або через керівника, найнятого за трудовим договором. До компетенції власника належить обрання та відкликання керівника.

Відповідно до п.1.3 статуту власником ПП «Бриліон» є ОСОБА_5

Рішення про звільнення позивача з посади директора підприємства власником ПП «Бриліон» ОСОБА_5 не приймалось.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожна особа має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст.. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення, визнання порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися конкретним способом захисту свого права.

Згідно ст.. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Правильно встановивши обставини справи та надавши їм вірну юридичну оцінку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що такого способу захисту, як визнання особи звільненої з посади за рішенням суду, діючим законодавством не передбачено, та відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, не містять підстав для її задоволення.

Так, посилання представника позивача ОСОБА_2 на неврахування судом факту отримання власником підприємства ПП «Бриліон» заяви позивача про його звільнення з посади директора та не прийняття ним до теперішнього часу рішення про звільнення, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_3, оскільки у зазначеній заяві позивачем було поставлено питання про звільнення його з посади директора з 20 листопада 2014 року, у той час як згідно позовної заяви позивач вимагав визнати його звільненим з 31 грудня 2014 року.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 12 постанови від 6 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" ,

якщо після закінчення строку попередження трудовий договір не був розірваний і працівник не наполягає на звільненні, дія трудового договору вважається продовженою.

Судом встановлено, що із заявою про звільнення з посади директора ПП «Бриліон» з 31 грудня 2014 року позивач ОСОБА_3 до власника підприємства ОСОБА_5 не звертався.

Згідно пояснень, наданих ОСОБА_3 суду апеляційної інстанції, він на початку 2015 року відзвітував від імені ПП «Бриліон» перед органами податкової інспекції про результати діяльності підприємства за 2014 рік.

Подання позивачем звіту від імені підприємства після 20 листопада 2014 року та неподання ним заяви про звільнення з роботи з іншої дати, у тому числі з 31 грудня 2014 року, на думку колегії суддів, свідчить про продовження дії укладеного сторонами трудового договору та відсутність підстав для звільнення позивача.

Крім того, у справі відсутні докази отримання ОСОБА_5навіть заяви позивача від 05 листопада 2014 року щодо його звільнення з 20 листопада 2014 року, оскільки із доданого до матеріалів справи поштового повідомлення убачається, що поштовий лист був отриманий 11.11.2014р. ОСОБА_6, а не ОСОБА_5 (а.с. 3), до того ж, опис вкладення цього поштового відправлення позивачем не надано.

Також не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог доводи позивача про те, що факт подальшого перебування на посаді директора породжує небажані для нього юридичні наслідки: здавання звітності, відповідальність за діяльність підприємства відповідача, оскільки, як зазначалось вище, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні (ст.. 38 КЗпП).

Не може бути підставою для визнання позивача звільненим з посади й факт наявності у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформації про позивача, як директора ПП «Бриліон», оскільки така інформація може бути вилучена із Реєстру після звільнення позивача з посади директора підприємства у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», а у випадку нездійснення власником підприємства дій щодо вилучення такої інформації позивач має право звернутись до суду із відповідним позовом про зобов'язання власника вчинити певні дії.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновкує, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: І.Є. Ляховська

Судді: А.П. Барильська

Н.О. Соколан