Справа № 523/2034/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"26" березня 2015 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Пепеляшкова О.С.

при секретарі Лапчинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду № 18 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Одеської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу другого з батьків, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява в інтересах ОСОБА_1, в який її представник, посилаючись на те, що завдяки матеріальному стану позивач має фінансову можливість у період літніх канікул виїжджати з донькою за межі України з метою оздоровлення останньої та здійснення мандрівок, а відповідач, зловживаючи своїми правами, безпідставно відмовляється від надання згоди на виїзд дитини за кордон, а тому позивач просить:

- надати дозвіл без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 оформити документи для тимчасового виїзду громадянки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводжені матері ОСОБА_1, або інших осіб, уповноважених матір'ю за нотаріально посвідченою згодою, на оздоровлення та відпочинок за межі України до Сполучених Штатів Америки з 01.05.2015р. по 30.09.2015р.;

- надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України в Сполучені Штати Америки з 01.05.2015р. по 30.09.2015р ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_1, або інших осіб, уповноважених матір'ю за нотаріально посвідченою згодою, без нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_2.

Також позивач у викладених вимогах просить допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за кордон України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 вимоги позову підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини а також додавши, що відповідач усіляко уникає добросовісного виконання батьківських обов'язків, не сплачує аліментів тощо, відносно нього ставилось питання навіть про притягнення до кримінальної відповідальності за це.

Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду повідомлені не були.

Представник третьої особи Костиркін І.Ю. вважав позов обґрунтованим та не заперечував проти його задоволення, вказавши, що мотиви відмови відповідача здаються йому незрозумілими; раніше взагалі ставилось питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

На підставі викладеного суд вважає можливими розглянути справу у відсутність ОСОБА_2, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.

Вислухавши пояснення осіб, що з'явились до суду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлю було розірвано 16.07.2010р. (а.с. 5).

Сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Дитина проживає з матір'ю, яка опікуються дитиною, утримує її й доглядає та з відповідача судовим рішенням було стягнуто аліменти на утримання дитини (а.с. 7-8, 9-11). Разом з тим відповідач належним чином свої батьківські обов'язки не виконує, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 14), ВДВС зверталось з поданням відносно притягнення відповідача до кримінальної відповідальності (а.с. 12-13).

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон (що також підтверджується фактом ігнорування відповідачем судових засідань по справі та свідчить про його байдужість до долі дитини), а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та надання дозволу на виїзд малолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без згоди батька, так як тимчасове перебування дитини позивачки за кордоном буде виключно в інтересах самої дитини.

Не може бути задоволено процесуальне клопотання позивача допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за кордон України як таке, що не ґрунтується на положеннях ст. 367 ЦПК України.

В силу положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись статями 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Надати дозвіл без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 оформити документи для тимчасового виїзду громадянки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводжені матері ОСОБА_1, або інших осіб, уповноважених матір'ю за нотаріально посвідченою згодою, на оздоровлення та відпочинок за межі України до Сполучених Штатів Америки з 01.05.2015р. по 30.09.2015р.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України в Сполучені Штати Америки з 01.05.2015р. по 30.09.2015р ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_1, або інших осіб, уповноважених матір'ю за нотаріально посвідченою згодою, без нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м.Одеси.

Суддя