Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1690/15 Головуючий у 1-й інстанції: Ломейко В.В.
Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.,

Воробйової І.А.,

Онищенка Е.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Новополтавської сільської ради Чернігівського району Запорізької області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання дій сесії Новополтавської сільради неправомірними, скасування рішень сесії Новополтавської сільради-

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Новополтавської сільської ради Чернігівського району Запорізької області про визнання дій під час прийняття рішень №10 від 04.07.2008 року та №11 від 04.03.2009 року сесії Новополтавської сільради неправомірними, скасування рішень сесії Новополтавської сільради №10 від 04.07.2008 року та №11 від 04.03.2009 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що під час прийняття оскаржуваних рішень було порушено вимоги п. "г" ч. 1 ст.121 Земельного кодексу України, де вказано, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0, 25 га.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 6 Земельного Кодексу України (1990 року) (в редакції чинній на момент видачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 державних актів на право власності на землю), громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно.

Частиною 1 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Земельного Кодексу України (1990 року) передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно ст. 56 23 Земельного Кодексу України (1990 року) для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара. За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара. Збільшення розмірів земельних ділянок до 2 гектарів може провадитись за погодженням з обласною Радою народних депутатів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України).

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ЗП 000019 від 04 жовтня 2001 року ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,17 га, розташовану на території с.Новополтавка Новополтавської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І- ЗП 056475 від 04 серпня 2001 року ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,44 га, розташовану на території с.Новополтавка Новополтавської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І- ЗП 056462 від 06 вересня 2001 року ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,28 га, розташовану на території с.Новополтавка Новополтавської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства.

Оскаржуваними рішеннями Новополтавської сільської ради Чернігівського району Запорізької області №10 від 04 липня 2008 року та №11 від 04.03.2009 року було затверджено громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 межі земельних ділянок в натурі на місцевості у розмірах відповідно до виданих їм Державних актів на право приватної власності на землю .

Вказані Державні акти на землю в передбаченому законодавством порядку недійсними не визнано.

За ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що позивачем не було надано належних доказів на підтвердження позовних вимог, суд першої інстанції правильно відмовив у їх задоволенні, а отже судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: