Справа № 265/1625/15-ц
Провадження № 6/265/101/15
У Х В А Л А

23 березня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В.В.,

при секретарі Байрачній І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області подання Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

20 березня 2015 року Орджонікідзевський ВДВС ММУЮ звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, посилаючись на те, що на виконанні в Орджонікідзевському ВДВС Маріупольського МУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-1709/2002 виданий 05.02.2002 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки Карини, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини зі всіх доходів, щомісячно, починаючи з 22.01.2002 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно відповідей ДПС, ПФУ України боржник не працює, пенсію не отримує. Згідно ВРЕР міста Маріуполя за боржником будь-якого рухомого майна не зареєстровано, згідно відповідей з БТІ міста Маріуполя за боржником зареєстрована 1/3 частина квартири АДРЕСА_1, на яку накладено арешт 31.05.2007 року та оголошено заборону на її відчуження. На підставі заяви ОСОБА_2 від 13.04.2012 року до Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ УМВС України направлено матеріали для розгляду питання про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ст. 164 КК України. 25.05.2012 року до Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ надійшла постанова начальника Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ УМВС України про відмову у порушенні кримінальної справи, керуючись ст. 6 ч.2 КПК України, у зв'язку з тим, що встановити місцезнаходження ОСОБА_1 не виявляється можливим, так як боржник за вказаною адресою: АДРЕСА_2 не мешкає, місце перебування його невідомо. Відповідно до довідки адресно-довідкового бюро, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрований. Аліменти боржником не виплачуються з 30.08.2005 року, заборгованість по аліментам за період з 30.08.2005 року по 07.06.2012 року склала 40 674,95 гривень. 21 червня 2012 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області оголошено у розшук ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. 01.08.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження до розшуку боржника. Згідно відповідей ДПС України встановлено, що боржник має відкритий банківський рахунок у ПАТ «Правекс банк», на який державним виконавцем 04.02.2013 року накладено арешт. Станом на 12.03.2015 року боржником не вчинено дій направлених на виконання рішення суду, що свідчить про умисне його невиконання. У зв'язку з тим що вище вказаний виконавчий документи не виконаний, Орджонікідзевський ВДВС Маріупольського МУЮ просить суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобовязань.

У судове засідання представник Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ не зявився за невідомих суду причин.

Відповідно до ч.2 ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливим розглянути подання у судовому засіданні на підставі доказів, які маються в матеріалах справи, без участі представника державної виконавчої служби.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно виконавчого листа № 2-1709/2002, виданого 05.02.2002 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки Карини, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини зі всіх доходів, щомісячно, починаючи з 22.01.2002 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно відповідей ДПС, ПФУ України боржник не працює, пенсію не отримує, має відкритий рахунок у банківській установі, а саме, ПАТ «Правекс банк», рахунок № 0550.

Згідно інформаційної довідки прав на нерухоме майно № 89577873 від 12.03.2015 року, рухомого майна за ОСОБА_1 не зареєстровано.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 89578132 від 12.03.2015 року за ОСОБА_1 зареєстрована земельна ділянка, яка розташована за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вулиця Гагаріна, будинок № 54,

Згідно постанови державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ від 31.05.2007 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1, а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 та оголошено заборону на її відчуження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Крім того, право на свободу пересування та право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, визначається Протоколом №4 до Конвенції про захист прав та основних свобод людини, який гарантує деякі права і свободи, що не включені до Конвенції та першого Протоколу до неї. Зокрема, стаття 33 Конституції України без суттєвих змін відтворює це конвенційне положення.

Свобода пересування не є абсолютним правом. Вона може бути правомірно обмежена державою, але лише за певних умов: такі обмеження мають бути передбачені національним законом, відповідати критерію «необхідності у демократичному суспільстві» та слугувати правомірній меті (інтереси національної або громадської безпеки, забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, охорона здоровя або моралі, захист прав і свобод інших осіб). Крім того, п.4 ст. 2 Протоколу №4 встановлює, що право на свободу пересування можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдовуються суспільними інтересами.

Закон України від 21.01.1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч.2, 4 ст.6 Закону "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, суб'єкт подання не надав доказів того, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно має реальну можливість виїхати за межі України. Також, у поданні відсутні документи, які б свідчили про здійснення відповідних виконавчих дій щодо сплати боржником суми заборгованості. Також суду не надано довідку з адресного-довідкового бюро про місце реєстрації боржника ОСОБА_1, а також акту, що державний виконавець виходив за адресою мешкання боржника.

За результатами розгляду подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке розглядається в порядку ст. 377-1 ЦПК України, судом виноситься ухвала. При цьому, порядок тимчасового обмеження у праві виїзду, за межі України регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", відповідно до якого не передбачено обмеження в праві виїзду за межі України за ухвалою суду.

За таких обставин, враховуючи вимоги Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 377-1 ЦПК України, Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга, що подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя________________ ОСОБА_3