Справа №639/4385/15
№2/639/1430/15
14 липня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді - Іванової І.В.,
за участю секретаря - Тущенко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, суд -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.03.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір підряду на виготовлення кришок для забору та сходів зі штучного каменю. Відповідач зобовязався виготовити замовлення в термін до 23.05.2012 року. На виконання вищевказаного договору від 23.02.2012 року відповідачем було отримано від позивача попередню оплату в розмірі 26 400,00 грн. Відповідач зобовязався у випадку невиконання замовлення у термін до 23.05.2012 року повернути позивачу суму отриманої попередньої оплати в подвійному розмірі, а саме в сумі: 26 400,00 грн. х 2 = 52 800,00 грн.
Вищевказані обставини підтверджуються розпискою відповідача від 23.03.2012 року, складеною власноручно відповідачем в присутності свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4
26.03.2012 року відповідачем була отримана від позивача наступна частина попередньої оплати за виготовлення продукції за вищевказаним договором у сумі 41 400,00 грн. Відповідач зобовязався виготовити та здати позивачу замовлення в термін до 25.05.2012 року. Також відповідач зобовязався у випадку невиконання замовлення у термін до 25.05.2012 року повернути позивачу суму отриманої 26.03.2012 року попередньої оплати в сумі 41 400,00 грн. у термін до 25.06.2012 року. Зазначені обставини підтверджується розпискою відповідача від 26.03.2012 року.
Однак, після отримання від позивача попередньої оплати відповідач жодних робіт не виконав, жодної продукції позивачу не передав, від зустрічей з позивачем уникає, за телефоном повертати отриману попередню оплату відмовляється.
Отже, сума боргу відповідача перед позивачем складає: (26 400,00 грн. х 2) + 41 400,00 грн. = 94 200,00 грн. Тому позивач був вимушений звернутися до суду з зазначеним позовом.
Вищевказані обставини підтверджуються документами вказаними в додатках до позовної заяви.
У судове засідання представник позивача - ОСОБА_5, не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. У разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи призначався неодноразово, повістки, які надсилалися на адресу відповідача, у тому числі і повістка з викликом у зазначене судове засідання, поверталися до суду з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання . Зазначене свідчить про той факт, що відповідач відмовляється отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагує. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 23 березня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір підряду (а.с. 5).
Відповідно вимог ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона /підрядник/ зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони /замовника/, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вичнений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у лситах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо він підписаний його стороною/сторонами/.
Форма договору підряду може бути як усною так і письмовою, і визначається відповідно до положень ст. 205,207-209 ЦК України.
Договір підряду між сторонами було укладено у формі розписки.
Відповідно до зазначеного договору відповідач зобовязався виготовити кришки для забору та сходів зі штучного каменю в термін до 23.05.2012 року.
На виконання вищевказаного договору від 23.02.2012 року відповідачем було отримано від позивача попередню оплату в розмірі 26 400,00 грн. Відповідач зобовязався у випадку невиконання замовлення у термін до 23.05.2012 року повернути позивачу суму отриманої попередньої оплати в подвійному розмірі, а саме в сумі: 26 400,00 грн. х 2 = 52 800,00 грн. /а.с.5/
26.03.2012 року відповідачем була отримана від позивача частина попередньої оплати за виготовлення продукції за вищевказаним договором у сумі 41 400,00 грн. та останній зобовязався зробити роботи по договору до 25.05.2012 року Також відповідач зобовязався у випадку невиконання замовлення у термін до 25.05.2012 року повернути позивачу суму отриманої 26.03.2012 року попередньої оплати в сумі 41 400,00 грн. у термін до 25.06.2012 року. Зазначені обставини підтверджується розпискою відповідача від 26.03.2012 року (а.с.6).
Будь-яких доказів виконання зобов'язань за Договором підряду від 23.03.2012 року з боку відповідача суду не надано.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона (боржник Відповідач) зобовязується здійснити на користь другої сторони (кредитора Позивача) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобовязань. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини, відповідно до ст. 11 ЦК України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустив істотні порушення умов договору.
Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом
Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до вимог ст. 2 Закону України "Про захист прав споживачів" законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.
Згідно з вимогами ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4)необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.
Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
Суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав умови Договору підряду від 23 березня 2012 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, не довів, що вжив всіх залежних від нього заходів для належного виконання зобов'язання , що є підставою для розірвання Договору за правилами ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", яка є спеціальною у цьому виді правовідносин. Виходячи із того, що відповідач не виконав вимогу у визначений строк, суд вважає, що є очевидним, що роботи не буде виконано з вини відповідача згідно з умовами договору.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання.
Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213 - 215, 218, 224 - 226 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.В. Іванова