Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2015 Справа №607/5540/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Субчак Г.Я.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Тернопільської міської ради, пропозбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Тернопільської міської ради,про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 16 лютого 2008 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2012 року. У шлюбі в сторін народилась дитина син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактично шлюбні стосунки сторін припинилися ще в 2011 році, вони проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Увесь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. На час звернення позивача з позовом до суду дитині виповнилось чотири роки, він не памятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив. 06 червня 2013 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 і з того часу вони з сином та чоловіком ОСОБА_4 проживають з бабусею позивача в двокімнатній квартирі, в якій наявні усі умови для комфортного проживання дитини. Між позивачем, сином та його вітчимом склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, його повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Нагляд за дитиною здійснює мати ОСОБА_1 та вітчим дитини ОСОБА_4 Біологічний батько участі в житті дитини не приймає. В листопаді 2013 року позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 600 грн. до досягнення ним повноліття. 03 лютого 2014 року було прийнято рішення про задоволення позовних вимог, однак з листопада 2013 року відповідач жодних коштів на утримання сина не сплатив, у звязку з чим утворилась заборгованість по аліментах в розмірі 9414,00 грн. За вказаних обставин, ОСОБА_1 просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Представник третьої особи - Служби в справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради у судове засідання не зявився, з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся. Будь-які відомості про неможливість останнього прибути в судове засідання в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає, що його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини.

16 лютого 2008 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ИД від 16 лютого 2008 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

В даному шлюбі в подружжя народилась дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ИД №128642 від 20 січня 2014 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14 червня 2012 року (справа №1915/9322/2012) шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано.

Після розірвання шлюбу позивач присвоїла дошлюбне прізвище «Пеньковська», про що свідчить ОСОБА_6 з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвище серії ІН №344277, виданий 22 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-ИД №098064 від 06 червня 2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, 06 червня 2013 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб із ОСОБА_4, у звязку з чим змінила прізвище на «Потіха».

Згідно виконавчого листа, виданого 03 лютого 2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області (справа №607/20696/13-ц), з ОСОБА_2 стягнуто в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 07 листопада 2013 року до досягнення ОСОБА_7 повноліття.

Як вбачається із довідок №9475/07-33/1 від 21 листопада 2014 року та №2170/07-33/1 від 19 березня 2015 року, ОСОБА_1 дійсно не отримувала аліменти від ОСОБА_2 за періоди з 07 листопада 2013 року по 12 червня 2014 року та з 01 вересня 2014 року по 01 березня 2015 року, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірах 7614,00 грн. та 3600,00 грн. відповідно.

Відповідно до довідки, виданої 21 листопада 2014 року Поліклінічним відділом Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно знаходиться на обліку в дитячій поліклініці по вул.Д.Галицького, 28 з 22 червня 2011 року. Догляд за дитиною здійснює мама ОСОБА_1 і батько ОСОБА_4.

Як слідує із довідки №96 від 26 листопада 2014 року, виданої Тернопільським дошкільним навчальним закладом №38 Тернопільської міської ради, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад №38. У вихованні дитини приймає участь ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_4: разом забирають дитину з садочку, часто відвідують заходи в закладі, батьківські збори, консультації для батьків, святкові ранки.

Довідкою №1-155 від 19 березня 2015 року, виданою ДП «Східний масив Плюс», підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрована і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3.

З акту обстеження житлових умов квартири АДРЕСА_1, складеного 20 березня 2015 року комісією в складі працівників ПП «Східний масив», встановлено, що квартира є двокімнатною, кімнати у ній сухі, світлі. Дана сімя проживає в хороших умовах. В квартирі проведено євроремонт, нова побутова техніка.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №720 від 12 серпня 2015 року затверджено висновок органу опіки та піклування Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, органом опіки та піклування розглянуто матеріали цивільної справи про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зі слів матері ОСОБА_1 зясовано, що батько дитини ОСОБА_2 ще до розлучення залишив сімю, забравши особисті речі, переїхав жити до своєї матері. З того часу не приймає участі у вихованні свого сина, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоровя сина ОСОБА_8, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з сином взагалі. З малолітнім ОСОБА_3 проведено бесіду, під час якої зясовано, що він батька не знає, жодного разу його не бачив і вважає своїм батьком ОСОБА_4 Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В силу ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст.8).

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх правта інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років (ст.152 СК України).

У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконує батьківських обовязків щодо виховання та утримання малолітнього сина, не створює умов для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх повній сукупності, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення шляхом позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись Декларацією прав дитини (проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року), ст.18 Конвенції про права дитини, ст.ст.152, 164 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст.10, 57-60, 88, 169, 209, 213-215, 217, 218, 223-226, 232-233, ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуюча О.Герчаківська