Справа № 372/5241/14 Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/1283/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній
Категорія 18 25.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

25 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Березовенко Р.В., Приходька К.П.,

за участю секретаря: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини.

17.09.2008 року між ВАТ Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 312/П/19/2008-840. За умовами кредитного договору Банк надав відповідачу ОСОБА_1 на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 67 094,01 доларів США із розрахунку 14,99% річних строком до 10.09.2033 року.

За договором поруки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов'язались відповідати перед банком як солідарні боржники.

Кредитні кошти були отримані відповідачем ОСОБА_1 17.09.2008 року, що підтверджується заявою на видачу готівки (мемориальним ордером) від 17.09.2008 року.

В порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконував своїх зобов'язань, у зв'язку з чим станом на 20.09.2013 року за ним наявна заборгованість в сумі 130 448,19 доларів США (за офіційним курсом НБУ станом на 20.09.2013 року всього становить 1 042 672,35 грн.) з яких:

- непогашений кредит 66 615,81 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.09.2013 року становить 532 460,17 грн.;

- несплачені відсотки - 50 339,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.09.2013 року становить 402 363,70 грн.;

- несплачена пеня за прострочення виконання зобов'язання - 6 783,46 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.09.2013 року становить 54 220,24 грн.;

- несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 6 709,40 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.09.2013 року становить 53 628,24 грн.

З урахуванням вказаного, позивач просив суд стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 312/П/19/2008-840 від 17.09.2008 року в сумі 1 042 672, 35 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішення Обухівського районного суду Київської області від 09.12.2014 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 1 042 672, 35 грн., а також судовий збір 3654,00 грн.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2015 року заяву відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

У своїй апеляційній скарзі, відповідачі просять скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 09.12.2014 року, як незаконне, та ухвалити нове, про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідачі посилаються на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи, порушені норми процесуального права, а саме суд не взяв до уваги, що позивачем позов подано з пропуском строку позовної давності, оскільки позивачу стало відомо про невиконання умов договору ще в жовтні-листопаді 2008 року, про що відповідачам надсилалися досудові вимоги, остання з яких була надіслана в 2011 році.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції в повній мірі даним вимогам закону не відповідає.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 17 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 312/П/19/2008-840.

За умовами кредитного договору Банк надав відповідачу ОСОБА_1 на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 67 094,01 доларів США із розрахунку 14,99% річних строком до 10.09.2033 року.

Кредитні кошти були отримані відповідачем ОСОБА_1 17.09.2008 року, що підтверджується заявою на видачу готівки (мемориальним ордером) від 17.09.2008 року.

Крім того, 17 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого остання поручилась перед кредитором у повному обсязі відповідати за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору № 312/П/19/2008-840 від 17.09.2008 року, в тому числі, повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, сплатити інші платежі, передбачені Кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції.

Встановлено, що в порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов'язань, у зв'язку з чим станом на 20.09.2013 року за ним наявна заборгованість в сумі 130 448,19 доларів США (за офіційним курсом НБУ станом на 20.09.2013 року всього становить 1 042 672,35 грн.) з яких:

- непогашений кредит 66 615,81 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.09.2013 року становить 532 460,17 грн.;

- несплачені відсотки - 50 339,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.09.2013 року становить 402 363,70 грн.;

- несплачена пеня за прострочення виконання зобов'язання - 6 783,46 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.09.2013 року становить 54 220,24 грн.;

- несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 6 709,40 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.09.2013 року становить 53 628,24 грн.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 525, 526, 1054 ЦК України та дійшов висновку, що відповідачі неналежним чином виконують свої обов'язки перед кредитором, у зв'язку з чим позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню шляхом солідарного стягнення заборгованості з відповідачів.

Проте колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками, оскільки вони зроблені за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Заперечуючи проти позовних вимог банку, відповідач ОСОБА_1, який не приймав участі у розгляді справи в суді першої інстанції, оскільки не був належним чином повідомлений про нього, у своїй апеляційній скарзі звертає увагу на пропуск банком строків звернення до суду з вказаним позовом.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України.

Відповідні до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13), у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Як вбачається з положень п. 3.3.3 Кредитного договору, позичальник вносить мінімально необхідний платіж по кредиту (870 доларв США згідно п. 3.3.1 Договору) щомісячно до 10 числа поточного місяця, а Банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 12 числа поточного місяця.

Згідно з п. 4.2.4 Кредитного договору, Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкці, якщо позичальник не вніс черговий мінімальний платіж у термін, визначений п. 3.3.3 Договору, а також у випадку невиконання умом п. 4.3.6 Договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № 312/П/19/2008-840станом на 20.09.2013 року, що поданий банком (а.с. 7-8), останнє погашення по тілу кредиту відбулось 20.10.2008 року в сумі 1.74 долари США, а по відсотках - 11.11.2008 року в сумі 8.30 доларів США.

З огляду на вказане, перебіг строку позовної давності за позовом про стягнення заборгованості по кредиту розпочався фактично 12 листопада 2008 року, оскільки відповідачем не було внесено на погашення заборгованості суми мінімального платежу, визначеного за Договором.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, перебіг строку позовної давності був перерваний та розпочався заново у вересні 2011 року у зв'язку із поданням Банком до Обухівського районного суду Київської області позову до відповідачів про стягнення заборгованості, який ухвалою суду було залишено без розгляду 14 лютого 2012 року. (а.с. 75)

Відповідно до ч. 2,3 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Згідно даних Українського державного підприємства поштового зв'язку (результат пошуків за штрихкодовим ідентифікатором), та даних з конверту з позовними матеріалами, вбачається, що ПАТ КБ «Надра» банк звернувся з даним позовом до суду 20 жовтня 2014 року, тобто після закінчення строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в задоволенні позову, так як про застосування наслідків спливу позовної давності заявлено стороною відповідача.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з'ясування обставин справи, із порушенням вимог матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 257, 264, 265, 267 ЦК України, ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року скасувати та ухвали у справі нове рішення, яким в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: