Справа № 199/9881/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з них заборгованості за кредитним договором в сумі 162935,82 доларів США. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № DN/377 від 03.04.2006 року ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 47000,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 16% на рік, а у випадку порушення строків повернення кредиту 32% річних, з кінцевим терміном повернення 03 квітня 2009 року.

В якості забезпечення зобовязань передбачених кредитним договором, між банком та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були укладені договори поруки від 03 квітня 2006 року. Відповідно до договорів поруки, поручителі відповідають перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У порушення умов договору ОСОБА_3 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав.

Станом на 01.10.2014 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором перед банком складає 162935,82 доларів США, яка складається з наступного:

- заборгованість за кредитом 32121,32 доларів США.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом 59074,85 доларів США.;

- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 71739,65 доларів США.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на те, що договір поруки відповідач не підписував, від проведення почеркознавчої експертизи банк ухилився, не надавши експерту для дослідження оригінал договору поруки.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, матеріали справи містять письмові заперечення проти позову представника відповідача, яка посилається на той факт, що рішенням суду договір поруки, який є підставою для звернення позивача з даним позовом, визнаний недійсним, тому просив у позові відмовити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 03.04.2006 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № DN/377, на умовах якого останній отримав кредит в розмірі 47000,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 16% на рік, а у випадку порушення строків повернення кредиту 32% річних, з кінцевим терміном повернення 03 квітня 2009 року.

Позивач як на підставу своїх вимог до відповідачів посилається на договори поруки № DN/377-5 та № DN/377-4 від 03 квітня 2006 року.

Проте, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2012 року договір поруки від 3.04.2006 року, укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» визнано недійсним.

Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Отже, вимоги позивача до відповідача ОСОБА_2 є безпідставними.

Що стосується позовних вимог позивача до ОСОБА_1 суд приходить до наступного. У відповідності до вимог ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

За клопотанням представника відповідача ОСОБА_4, 02 лютого 2014 року по даній справі ухвалою суду було призначено почеркознавчу експертизу для підтвердження факту відсутності підпису відповідача ОСОБА_1 у вищевказаному договорі поруки № DN/377-5 та витребувано у позивача оригінал договору поруки № DN/377 від 03 квітня 2006 року. Копії вищезазначеної ухвали неодноразово направлялись судом позивачу для виконання в частині надання оригіналу договору та були отримані повноважними особами, проте, позивач оригінал оспорюваного договору суду для проведення дослідження судовим експертом не надав.

Згідно ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Як вбачається з повідомлення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 02.04.2015 року, судовим експертом повідомлено суд про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи у зв'язку з ненаданням ПАТ КБ «ПриватБанк» оригіналу досліджуваного документу для проведення експертизи.

Таким чином, суд визнає факт недійсності договору поруки № DN/377-5 від 03 квітня 2006 року згідно на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, та факт відсутності зобовязань відповідача ОСОБА_1 за договором поруки № DN/377-5 від 03 квітня 2006 року.

Тому, на підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 130, 214, 215, 81, 88 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні, - у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В. Руденко