Справа № 2/226/1234/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, до Димитровської міської ради про визнання права власності на спадщину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Димитровської міської ради про визнання права власності на спадщину, в обґрунтування якого вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його мати ОСОБА_4, яка постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з вищевказаного будинку та двох земельних ділянок площею 0,1042 га, розташованих за тією ж адресою. Після відкриття спадщини спадкоємцями ОСОБА_4 є він і його рідна сестра ОСОБА_2. Інших спадкоємців не має. В установлений законом шестимісячний строк він прийняв спадщину, звернувшись до Димитровської державної нотаріальної контори з відповідною заявою, а ОСОБА_2 заявила про свою відмову від прийняття спадщини. Однак після смерті матері нотаріус видав йому свідоцтво про право на спадщину за законом виключно на житловий будинок, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки йому було відмовлено, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки не зареєстровано на ім'я спадкодавця, тому на даний час видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану землю після смерті ОСОБА_4 неможливо. За життя мати з невідомих причин не переоформила на себе на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом державний акт на право приватної власності на землю, які виділялися Димитровською міською радою її чоловікові ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6. Провести на даний час державну реєстрацію права власності на земельні ділянки у відділі реєстрації після смерті матері не є можливим, оскільки правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому у зв'язку зі смертю матері він не має можливості зареєструвати належним чином її права власності на земельні ділянки під будинком, що є для нього перепоною та надає йому право звернутися до суду з вказаним позовом. Тому позивач просить суд визнати за ним право приватної власності на спадкове майно, що складається з земельних ділянок за кадастровим номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 площею 0,1042 га.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4, яка приходилася матір'ю позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2, до шлюбу ОСОБА_2, що встановлено на підставі свідоцтв про смерть, про народження, про укладення шлюбу (а.с.11, 12, 13, 28).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, належного померлій на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 16.06.2010 року (а.с.30-31), та земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, за кадастровим номером НОМЕР_2 загальною площею 0,1042 га, з якої 0,1000 га відведено для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0,0042 га - для ведення особистого селянського господарства.

Дана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовим С.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 2113. Померла отримала вказану земельну ділянку у порядку спадкування після смерті свого чоловіка ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6, яка належала останньому на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_3, виданого Димитровською міською радою 03.04.2000 року. Дані факти встановлені на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.2010 року, витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 13.05.2010 року, Державного акту на право приватної власності на землю (а.с.14, 15, 29).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.08.2015 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.08.2015 року, позивач ОСОБА_1 успадкував після смерті матері ОСОБА_4 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 38,7 кв.м., загальною площею 52,2 кв.м., з господарськими побудовами та спорудами (а.с.16-17, 18, 19).

Згідно листу приватного нотаріуса Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Шиманського Є.І. від 11.08.2015 року (а.с.21) в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку відмовлено, оскільки надані позивачем правовстановлювані документи на землю не відповідають вимогам чинного законодавства, державна реєстрація права власності спадкодавця на земельну ділянку не проведена, а саме: у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 13.05.2010 року, та у Державному акті на право приватної власності на землю, виданому 03.04.2000 року Димитровською міською радою, відсутня відмітка Держземагенства (а.с.21).

Згідно листу відділу Держземагенства у м.Димитрові Донецької області від 14.07.2015 року на підставі рішення Димитровської міської ради № 457 п.377 від 15.12.1999 року земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1, були передані у власність ОСОБА_6 для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель - 0,1000 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0, 0042 га. Державна реєстрація права власності ОСОБА_4 на ці земельні ділянки до 01.01.2013 року у відділі не проводилася. З 01.01.2013 року повноваження щодо реєстрації прав та їх обтяжень входять до органів державної реєстрації речових прав (а.с.22).

Факт відсутності державної реєстрації на вказану земельну ділянку після 01.01.2013 року підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманим 11.08.2015 року (а.с.23).

Відповідно до інформації Димитровської державної нотаріальної контори від 04.09.2015 року № 575/01-16, на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 41394528 від 04.09.2015 року відкрито спадкову справу приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Шиманським Є.І.. Заповіти від імені ОСОБА_4 не посвідчувалися.

Відповідно до інформації приватного нотаріуса Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Шиманського Є.І. від 21.09.2015 року № 288/01-16, 29.05.2015 року за заявою ОСОБА_1, 1968 року народження, про прийняття спадщини та за заявою ОСОБА_2, 1961 року народження, про відмову від спадщини на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 заведено спадкову справу № 34/2015. Інші спадкоємці не зверталися. Заповіти від імені ОСОБА_4 не посвідчувались.

Інших спадкоємців за законом, крім позивача та третьої особи, судом не встановлено.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно за ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення.

За змістом ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» на підставі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Як встановлено вище земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкодавець отримала її у порядку спадкування після смерті свого чоловіка, якому спірна земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю.

Відповідно за ст.182 ЦК України право власності на нерухомі речі підлягає реєстрації.

За приписами ч.1 ст.81 Земельного кодексу україни право власності на землю громадяни Українги набувають у тому числі на підставі прийняття спадщини.

Згідно за ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

З огляду на ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.19 наведеного Закону підставою для реєстрації прав та їх обтяжень є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили.

Судом встановлено, що через відсутність державної реєстрації прав власності на спірну земельну ділянку стало підставою для відмови нотаріуса в оформленні спадкових прав на це майно позивачем.

Неподання правовстановлюючих документів, оформлених відповідно до вимог закону, є відповідно до ст.46 Закону України «Про нотаріат» підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

У зв'язку зі смертю матері позивач не може зареєструвати належним чином право власності на спадкове майно - належну їй земельну ділянку.

З огляду на ст.392 ЦК України, якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, до суду може бути подано позов про визнання цього права.

Проаналізувавши вищевикладене, а саме те, що право власності на спадкоємне майно не було зареєстровано за життя його власника, що нині є перешкодою у прийнятті позивачем спадщини, спір між спадкоємцями у відношенні спадкового майна відсутній, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.182, 392, 1216, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст.81, 125, 126 ЗК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про нотаріат», керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, до Димитровської міської ради про визнання права власності на спадщину задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право приватної власності на спадкове майно, що складається з земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, за кадастровим номером НОМЕР_2, одна ціла частина, загальною площею 0,1042 га, з якої 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0,0042 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24 вересня 2015 року.

Суддя Ж.Є.Редько