Справа № 127/1688/15-ц Провадження № 22-ц/772/2023/2015Головуючий в суді першої інстанції Іщук Т. П.
Категорія 27 Доповідач Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

ГоловуючогоВавшка В.С.,
суддів:Колоса С.С., Якименко М.М.,
При секретарі:Пантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в особі Вінницького регіонального представництва, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_7, про визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, вказував, що 26 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № СМ-SMEB 00/114/2007 на суму 388 000,00 доларів США терміном до 25 квітня 2014 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 укладений договір поруки № SR-SMEB 00/114/2007/3.

21 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору, яким процентна ставка за кредитом підвищена на 2% річних, надано позичальнику додатковий транш та збільшено термін повернення кредиту до 25 квітня 2019 року. Внаслідок укладання додаткової угоди збільшився обсяг відповідальності боржника та поручителя.

Оскільки додатковий договір до договору поруки ОСОБА_6 не укладав, що підтверджено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2014 року, тому він вважає, що порука є припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_6 просив визнати договір поруки № SR-SMEB 00/114/2007/3 від 26 квітня 2007 року припиненим.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано припиненим зобов'язання, що виникли з договору поруки № SR-SMEB 00/114/2007/3, укладеного між ОСОБА_6 та ЗАТ «ОТП Банк».

Стягнуто з ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 121,80 гривень.

На таке рішення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № СМ-SMEB 00/114/2007 на суму 388 000,00 доларів США терміном до 25 квітня 2014 року.

26 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_6 було укладено договір поруки №SR-SMEB 00/114/2007/3 з метою забезпечення вказаного кредитного договору.

21 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 укладено Додатковий договір № 1 до кредитного договору № СМ-SMEB 00/114/2007 від 26 квітня 2007 року, відповідно до якого сторони внесли зміни та доповнення до кредитного договору, а саме: виклали графік платежів в новій редакції, встановили порядок нарахування процентів відповідно до графіку.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2014 року, додатковий договір № 1 від 21 квітня 2009 року до договору поруки № SR-SMEB00/114/2007/3 від 26 квітня 2007 року визнано недійсним з моменту його вчинення з підстав відсутності волевиявлення поручителя на укладання такого договору, оскільки вказаний договір підписаний не ОСОБА_9 (а. с. 11-12).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_9, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання, що виникли з договору поруки № SR-SMEB 00/114/2007/3 від 26 квітня 2007 року, є припиненими на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, оскільки порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності,

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_7 своїх зобов'язань за кредитним договором № СМ-SMEB 00/114/2007 від 26 квітня 2007 року (а.с. 6), між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», який в свою чергу продав (переуступив) право вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № SR-SMEB 00/114/2007/3 (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст.ст. 1, 6 та 11 ЦК України наявність або відсутність прав та обов'язків сторін, припинення, зміна або виникнення прав і обов'язків учасників правовідносин встановлюються та регулюються нормами матеріального права й договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Установлюючи наявність, відсутність або припинення правовідносин між сторонами цивільного спору, визначаючись із видом цих правовідносин і з обсягом прав та обов'язків сторін у цих правовідносинах, установлюючи фактичні обставини справи щодо правовідносин сторін, суд повинен виходити з положень норми матеріального права, яка регулює зазначені правовідносини, та, вирішуючи спір, повинен встановити всі фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору та які зазначені в нормі матеріального права, що регулює ці правовідносини.

Окрім того суд, під час вирішення спору повинен враховувати вимоги ч.2 ст.223 ЦПК України в тій частині, що після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами , а також їх правонаступники не можуть оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Погоджуючись із доводами позивача в частині припинення поруки з підстав ч.1 ст.559 ЦК України, суд першої інстанції не врахував таке.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2012 року, яке набрало чинності, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_6, ТОВ «Гранд-Сервіс» на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 373 387,34 доларів США (а.с. 38-40).

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції досліджував фактичні обставини та виниклі правовідносини і дійшов висновку про невиконання поручителем обов'язків за договором поруки. Тобто судом був встановлений солідарний обов'язок ОСОБА_6 виконати грошове зобов'язання за кредитним договором, при цьому судом не встановлено обставин, які б звільняли співвідповідача від його виконання, в тому числі на підставі ч.1 ст.559 ЦК України.

ОСОБА_6 звертався з апеляційною скаргою на зазначене вище рішення суду, однак вона була йому повернута через невиконання ухвали апеляційного суду про виправлення недоліків апеляційної скарги.

Враховуючи наявність судового рішення, що набуло законної сили, про стягнення боргу зі ОСОБА_6 як з поручителя, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення позовних вимог останнього про визнання поруки припиненою в самостійному судовому процесі не має, оскільки ця обставина повинна була ним доводитись в суді першої інстанції в ході розгляду справи за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення боргу, або ж шляхом наведення своїх доводів з цього приводу в апеляційній чи касаційній інстанціях.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та невірно застосовані норми матеріального і процесуального права до спірних правовідносин, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 6, 11, 526, ч.1 ст.559 ЦК України, ст.ст. 3, 223, 303, 307-309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Рішення з Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в особі Вінницького регіонального представництва, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_7, про визнання договору поруки припиненим - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя : (підпис) В.С. Вавшко

Судді : (підпис) С.С. Колос

(підпис) М.М. Якименко

З оригіналом вірно :