Справа № 500/2750/15-ц
Провадження № 2/500/1822/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Адамова А.С.,

при секретарі Топтигіній І.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

13.05.2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 27.09.2008 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Щорса, 24 в м. Ізмаїлі Одеської області, мотивуючи тим, що державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що у нього відсутні відповідні документи на спадкову частину житлового будинку.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову; та просить суд розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.09.1976 року, реєстровий № 2-2280, виданого державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрованого ОСОБА_2 МБТІ в книгу реєстру за № 30-91, ОСОБА_5 належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Щорса, 24 в м. Ізмаїлі Одеської області.

Згідно матеріалів технічного паспорту зазначеного житлового будинку, виданого КП «Ізмаїльське МБТІ» 13.05.2004 року по вул. Щорса, 24 в м. Ізмаїлі Одеської області знаходиться житловий будинок та власником 1/2 частини цього будинку вказана ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 158018 від 27.09.2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції Одеській області, ОСОБА_5 померла 27.09.2008року.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Щорса, 24 в м. Ізмаїлі Одеської області.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 28.02.2006 року заступником головного лікаря Дунайської басейнової лікарні на водному транспорті з медичної частини, зареєстрованого в журналі за № 1, ОСОБА_5 заповіла усе своє майно, яке на день смерті буде їй належати та де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось ОСОБА_3.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39621664 від 13.02.2015 року, наданого ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою Одеської області, заповіт ОСОБА_5 від 28.02.206 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1, є чинним, не змінювався та не скасовувався.

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_5, відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Іншій спадкоємець, онук спадкодавця, ОСОБА_4 в установлений законом строк заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подавав, на спадщину не претендує та не заперечує проти визнання права власності на спадщину за позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_3 у встановлений законом шестимісячний строк 06.10.2008р. звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6, що підтверджено відповідною заявою.

13.02.2015 р. позивач звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до державного нотаріуса ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Одеської області, що підтверджено відповідною заявою.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_7 №346/2-21 від 13.02.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що у нього відсутні відповідні документи на спадкову частину житлового будинку.

Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Щорса, № 24 в м.Ізмаїлі Одеської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 27.09.2008 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.07.2015р.

Суддя: ОСОБА_8