Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року Путильський районний суд

Чернівецької області

у складі:

головуючого судді Дідуха Д.В.

секретаря Мигирян Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Путила справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей .

В позові зазначив, що 31 липня 1997 року він з відповідачем зареєстрував шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Путильської РДА Чернівецької області, актовий запис №15.

В шлюбі народилася дочка ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з ним поскільки вони з відповідачкою в добровільному порядку визначили місце проживання дітей.

Їх сімейні стосунки склалися невдало. В сім"ї періодично виникали непорозуміння, вони поступово віддалилися один від одного, втрачено почуття любові та поваги. В березні 2013 року вони припинили шлюбні відносини. В травні 2014 року відповідачка виїхала до Росії, де проживає і працює по даний час.

Наведені обставини свідчать про те, що їх шлюб існує формально.

Просить суд задовольнити його позовні вимоги.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на вказані обставини, які викладені в позовній заяві. На примирення не згідна

Відповідач в суд не з"явилась, але подала нотаріально завірену заяву, щоб справу розглядати без її участі. Позовні вимоги визнає.

Заслухавши позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи цей спір суд виходить із норм чинного законодавства України, якими регулюється порядок розірвання шлюбу.

В судовому засіданні було встановлено, що між сторонами 31 липня 1997 року був укладений шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Путильської РДА Чернівецької області, актовий запис №15.

Від шлюбу у сторін є донька ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з ним поскільки вони з відповідачкою в добровільному порядку визначили місце проживання дітей.

Сторони визнають ті обставини, що вони спільно не проживають з березня 2013 року і не підтримують сімейних стосунків, що у відповідності до вимог ст.61 ЦПК України окремому доказуванню не підлягає.

Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. А відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 174 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов і в цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Зважаючи на встановлені обставини і правовідносини, суд знаходить, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу між сторонами, підлягають задоволенню.

На примирення сторони не погоджуються, тому на думку суду дана сім"я розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім"ї буде суперечити інтересам сторін, оскільки відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Вирішуючи вимогу позивача про залишення проживання дітей із батьком, то суд виходить із того, що відповідності до вимог ст.ст.160- 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків, а в суді вирішується тільки спір між батьками з цього питання, якщо вони проживають окремо.

В статті 160 ч.3 СК України зазначено, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Судом встановлено, що сторони дійсно проживають окремо, але спору між ними з приводу місця проживання їх дитини немає.

Згідно ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків обо одного із них, з ким вона проживає.

З огляду на це, та внаслідок відсутності спору про місце проживання дитини, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про залишення дітей на проживання із батьком.

Керуючись ст.29 ЦК України, ст.ст.56,110,112,160,161 СК України, ст.ст. 3,10, 60, 61, 130,174, 213, 215, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Путильської РДА Чернівецької області, актовий запис №15.

В іншій частині позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

Апеляційну скаргу на рішення суду подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Путильський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя