Справа № 758/4426/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 року суддя Подільського районного суду м.Києва Декаленко В. С., розглянувши матеріали заяви Житлово-будівельного кооперативу «Верстат-2» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги.

Дослідивши вищезазначені матеріали заяви приходжу до висновку про необхідність відмови у її прийнятті, виходячи з наступних підстав.

Так відповідно до ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо зокрема, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно ст. 98 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається в суд у письмовій формі. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, в який подається заява; 2) ім'я (найменування) заявника та боржника, а також ім'я (найменування) представника заявника, якщо заява подається представником, їхнє місце проживання або місцезнаходження; 3) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік документів, що додаються до заяви.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй Постанові № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» зазначив, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

17.04.2015 року ухвалою судді заяву заявника було залишено без руху для усунення її недоліків, а саме: для надання до суду договорів про надання житлово-комунальних послуг, а також інших письмових доказів, що підтверджують фактичне їх надання; надання письмового викладу в повній мірі обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги до ОСОБА_1 і зазначення доказів того, що дана особа є учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг в розумінні ст.ст. 19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», які визначають, що учасником зазначених правовідносин може бути власник квартири або наймач з якими укладаються відповідні договори. Участь же інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов'язки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України), що в свою чергу дозволяло б пред'явлення до нього вимоги про стягнення заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги (підтвердження наявності суб'єктивного права вимоги у заявника); надання письмового обґрунтування нормами процесуального права підстави включення до мотивувальної частини заяви виклад обставин про понесенні витрати на правову допомогу виходячи з того, що зазначені судові витрати не носять безспірний характер і підлягають доказуванню в кожному конкретному випадку виходячи з фактичних обставин справи.

29.04.2015 року від заявника до суду надійшла заява направлена на усунення недоліків разом із новою редакцією заяви про видачу судового наказу в якій останнім в прохальній частині незважаючи на посилання суду в своїй ухвалі від 17.04.2015 року на ту обставину, що витрати на правову допомогу не носять безспірний характер і підлягають доказуванню в кожному конкретному випадку виходячи з фактичних обставин справи, було висловлено прохання про стягнення зазначених витрат з боржника.

Крім того, заявником незважаючи на вимоги ст. 98 ЦПК України та роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, було проігноровано вимоги суду про надання до суду договорів про надання житлово-комунальних послуг, а також інших письмових доказів, що підтверджують фактичне їх надання, що є підставою для видачі судового наказу, та не надано їх до суду.

Частина третя статті 100 ЦПК України визначає, що суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо: 1) заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу; 2) із заяви і поданих документів вбачається спір про право; 3) наявні обставини, зазначені у пунктах 2 - 5 частини другої статті 122 цього Кодексу.

Як вбачається з п. 9 вищезазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, останній роз'яснив, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Враховуючи вищевикладене, а також встановлені мною обставини приходжу до висновку про доведеність необхідності відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, оскільки із її змісту та доданих до неї документів вбачається спір про право, а саме відсутні документи, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника та документи, що підтверджують виникнення права вимоги до боржника. Крім того, заявником заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу, а саме стягнення з боржника витрат на правову допомогу, які відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» мають бути документально підтверджені та доведені, що можливо зробити лише в позовному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 100 ЦПК України, про відмову у прийнятті заяви суддя постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», керуючись ст.ст. 96, 100 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у прийнятті заяви Житлово-будівельного кооперативу «Верстат-2» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко