Дата документу 17.04.2015
справа № 2/320/305/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року. м.Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ковальової Ю.В.,

при секретарях Черемісіній О.В., Бочко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2,за участю третьої особи - Управління Держземагентства у Мелітопольському районі Запорізької областіпро усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою;

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідач у якому просить усунути перешкоди, які створені ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Комінтерна, 172, шляхом зобовязання відповідача усунути перешкоди у користуванні земельної ділянкою, необхідною для обслуговування житлового будинку шляхом знесення самочинно побудованого паркану, що встановлений на відстані менше 1 м. від лицьового рогу житлового будинку позивачки.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що проживає та є власником житлового будинку № 172 по вул.. Комінтерна у м. Мелітополі. По сусідству з позивачем проживає і є власником житлового будинку № 174 по вул.. Комінтерна у м. Мелітополі відповідач. Між їхніми будинками згідно схеми забудови земельної ділянки до червня 2014 року була межова огорожа на відстані 1 м. від будинку позивача, що відповідало технічним і санітарним нормам.

У червні 2014 року відповідач без дозволу позивача, розібравши старий, побудував новий межовий металевий паркан на кам»яному цоколі висотою 0,55 м. та загальною висотою паркану 2,05 м., який виступає на земельну ділянку позивача, що робить неможливим обслуговування житлового будинку.

23 липня 2014 року на звернення позивачки до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради було складено акт, згідно якого встановлено, що відстань від лицьового рогу житлового будинку № 172 до кам»яного цоколю складає 0,50 м., до металевого паркану 0,65 м., від рогу житлового будинку зі сторони городу до кам»яного цоколю складає 0,39 м., до металевого паркану-0.53 м., що погіршує умови обслуговування будинку.Встановлено порушення межі між земельними ділянами по вул..Комінтерна, 172,174.

Зазначає, що вказана огорожа знаходиться на відстані 0,39 м. від стіни будинку, що порушує вимоги п. 3.17 Б.2.4-1.94 «Планування та забудова міських та сільських поселень» в частині обов»язкової відстані до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни не менше 1 метра.

До теперішнього часу позивач не має можливості нормально користуватися своєю земельною ділянкою, необхідною для обслуговування житлового будинку, проведення технічних заходів для уникнення пошкодження фундамену та стіни будинку, оскільки 39 см. не дає можливості здійснити технічні укріплення фундаменту, збирання сміття, зробити водовідведення тощо.

Посилаючись на норми ст. ст. 130,152 Земельного кодексу України, ст. 391 ЦК України, просить задовольнити позов.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4А, підтримали позов, наполягали на його задоволенні. Також додали, що згідно схеми забудови земельної ділянки по вул.. Комінтерна, 174 (відповідача) відстань від межі до будинку позивачки повинна становити 1м. 18 червня 2010 року складено акт про погодження зовнішніх меж земельної ділянки відповідача в тому числі із ОСОБА_1 по дерев»яному паркану, по залізобетонній огорожі, по шиферній огорожі, по узгодженню, по металевій сітці, по шиферній огорожі, по металевій сітці. При побудові нового паркану було натягнуто лінію саме по лінії старого паркану, тому ніяких претензій з боку позивача до відповідача на початок такої реконструкції не було.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача ОСОБА_5 заперечували проти задоволення позовної заяви. Вказали, що межі земельної ділянки відповідача встановлені державним актом на право власності на земельну ділянку від 30 листопада 2010 року. До одержання такого акта склались відносини фактичного користування земельними ділянками, межа між якими проходила по старому паркану. Акт про погодження зовнішніх меж земельної ділянки відповідача в тому числі із ОСОБА_1 означає, що позивачка погодилась на оформлення за відповідачем земельної ділянки конкретної конфігурації, що не підтверджує наявність спірного 1 м., адже на той момент ця відстань дорівнювала 50-60 см. Таким чином, відповідач заперечує факт перенесення паркану в сторону позивача, вказуючи тільки на заміну старого паркану новим на попередньому місці.

Представник третьої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що земельний спір між сторонами як такий відсутній. Адже тільки позивачка стверджує, що відстань між її будинком та огорожею становила 1 м., будь-які докази такого факту відсутні. Більш того, на теперішній час неможливо встановити скільки дорівнювала така відстань на момент погодження меж земельної ділянки відповідача. Межі ж земельної ділянки позивачки не винесені в натурі, тому встановити порушення межі між ділянками без проведення відповідних технічних (геодезичних) робіт неможливо.

Вислухавши думки сторін, їх представників, представника третьої особи, спеціалістів, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позові, виходячи з наступних обставин.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме, що ОСОБА_2 самовільно зайняв земельну ділянку позивача шляхом перенесення в бік останнього межового паркану.

Так, згідно державного акту серії ЯП № 144387 від 30 листопада 2010 року, ОСОБА_2 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0870 га, ширина ділянки по червоній лінії між точками А-Б -13,19 м.(а.с.100)

Згідно акту засідання погоджувальної комісії по вирішенню земельних спорів від 23.07.2014 року, у 2014 році ОСОБА_2 встановив нове огородження на місці старого- металевий паркан на кам»яному цоколі та стовпах, які виступають на земельну ділянку по вул.. Комінтерна, 172 на відстані 15 см. ОСОБА_1 стверджує, що на момент приватизації відстань від будинку до межі вже не була розміром 1 м. На даний час відстань від будинку № 172 до металевого паркану приблизно складає 50 см. Ширина земельної ділянки по вул.. Комінтерна, 174 по червоній лінії складає 13.19 м. згідно кадастрового плану технічної документації із землеустрою, 12.80 м. згідно обміру, зробленого рулеткою. Ширина земельної ділянки по вул.. Комінтерна, 172 по червоній лінії складає 13.0 м. згідно плану земельної ділянки технічного паспорту на житловий будинок, 13,40 м. згідно обміру, зробленого рулеткою. Порушень встановленої межі між земельними ділянками по вул.. Комінтерна, 172,174 не встановлено (а.с.66-67).

Свідок ОСОБА_7, який входив до складу погоджувальної комісії по вирішенню земельних спорів, якою складено вищевказаний акт, в судовому засіданні пояснив, що в відображене в акті повністю відповідає дійсності. Так, при складанні акту враховувався той факт, що земельна ділянка, якою користується ОСОБА_1. не приватизована нею, натомість ОСОБА_2 має повний пакет документів з приватизації земельної ділянки по вул. Комінтерна, 174 і, відповідно, від цієї документації й відштовхувалася комісія при встановленні порушення чи відсутності порушень межі між цими ділянками. Всі заміри, вказані в акті, виконувалися секретарем комісії ОСОБА_8В.в присутності інших членів комісії, зауважень з цього приводу у членів комісії не виникало. Комісією також враховано, що при погодженні меж земельної ділянки ОСОБА_2 18.06.2010 року з боку ОСОБА_1 претензій не надходило. Оскільки у зв»язку з відсутністю геодезичної зйомки встановити розмір земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 неможливо, комісією порушень встановленої межі між земельними ділянками по вул.Комінтерна, 172,174 не встановлено. Також зазначив, що в подальшому йому стало відомо, що один з членів комісії-Орешкова І.О. не погодилася із змістом акту, як наслідок, не підписала його, а надіслала свій варіант акту з протилежним висновком. При цьому ніякого протоколу протиріч не складалося, права на складання нового акту ОСОБА_9. не мала, вважає цей другий акт за підписом тільки ОСОБА_9 фіктивним.

Допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста ОСОБА_10 зазначив, що працює начальником відділу містобудівного кадастру управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, був в складі погоджувальної комісії по вирішенню земельних спорів, якою складено вищевказаний акт. Про існування другого акта узнав вже пізніше від секретаря комісії ОСОБА_8 Зазначив, що все викладене в акті відповідає фактичному становищу на той час. Комісія не встановила порушення межі земельної ділянки з боку ОСОБА_2 Також зазначив, що будівельний паспорт на будинок ОСОБА_2 зі схемою, на якій зазначена відстань між стіною будинку позивачки та межею в 1м. регламентує саме містобудівні та архітектурні норми при забудові земельної ділянки, контроль за їх додержанням здійснюють органи Державного архітектурного контролю. Межі ж земельної ділянки встановлюються кадастровою зйомкою при оформленні державного акта на земельну ділянку, який й має ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_8, яка входила в якості секретаря до складу погоджувальної комісії по вирішенню земельних спорів, якою складено вищевказаний акт, в судовому засіданні пояснила, що в акті відображено дійсні обставини. Також вказала, що точні розміри земельної ділянки можливо встановити тільки за допомогою геодезичної зйомки ділянки, яка ОСОБА_1 не була проведена.

Допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста ОСОБА_11 зазначив, що працює інженером-проектувальником КП «Проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» виконавчого комітету Мелітопольської міської ради. Вказав, що для встановлення меж земельної ділянки, їх виносу в натурі, встановлення конфігурації земельної ділянки необхідно проведення геодезичної зйомки. При виготовленні державного акту на право власності на земельну ділянку така зйомка проводиться. Що стосується схеми забудови земельної ділянки будівельного паспорту, відмітив, що при її складанні зазначаються розміри не стосовно земельних ділянок, їхніх меж, а стосовно відстані між будівельними об»єктами з метою дотримання норм пожежних розривів. Тобто, спеціаліста при складанні даної схеми не цікавить відстань до паркану, головне-щоб пожарний розрив до будівлі не був меншим за 6 м. Тобто, говорити про те, що зазначена у схемі забудови земельної ділянки будівельного паспорту відповідача відстань в 1 м. між межею з боку відповідача та будинком позивачки відповідає або повинна відповідати фактичному становищу не варто.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що десь у травні 2014 року ОСОБА_2 замовив йому встановлення нового паркану. Перед початком будівництва ОСОБА_12 особисто зустрічався з позивачкою, пояснював, який вигляд буде мати паркан, його складові-стовпи, металевий профіль. При цьому саме на місці старої огорожі, яка знаходилась на відстані 55-70 см. до стіни будинку позивачки для наочності був натягнутий шнур. Ніяких претензій з боку позивачки при цьому заявлено не було. До початку будівництва також запрошувався син позивачки-Вепринський О.А., який виступає представником позивача у справі, він неодноразово приїжджав до цього будинковолодіння, бачив будівництво паркану. Також свідок зазначив, що ним було зроблено відмостку з уклоном в палісадник для забезпечення стікання атмосферних опадів на ділянці між стіною будинку позивачки та парканом.

Згідно до ст. ст. 106,107 Земельного кодексу України, спір між власниками та землекористувачами земельних ділянок щодо спільних меж слід вирішувати виходячи із положень про добросусідство. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, а у разі неможливості виявлення дійсних меж їх установлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів кадастрової справи № 01.10.262.00854 щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2, межі земельної ділянки по вул.. Комінтерна, 174 встановлені, погоджені з ОСОБА_1 18 червня 2010 року (а.с.43).

Таким чином, доказів того, що відстань від старої огорожі до стіни будинку позивачки на момент погодження з нею меж земельної ділянки по вул. Комінтерна, 174, тобто- 18.06.2010 року складала 1 м. суду не надано.

Схема забудови земельної ділянки будівельного паспорту будинку відповідача 2012 року забезпечує додержання необхідної відстані між будівельними об»єктами з метою дотримання норм пожежних розривів, а не межами земельних ділянок, до того ж вона складена пізніше, ніж межі були погоджені (а.с.98-99).

Позивачкою не оформлено земельну ділянку відповідно до діючого законодавства, відповідно межі земельної ділянки не встановлені в натурі.

За цих обставин, сам по собі факт, що паркан ОСОБА_2 стоїть на відстані менше 1 метра до стіни будинку ОСОБА_1, що виключає можливість його належного обслуговування не свідчить про порушення прав позивача відповідачем та можливість захисту його прав у обраний ним спосіб.

Також слід зазначити, що норми ДБН 360-92, якими обґрунтовується позов не носять нормативного характеру та застосовуються тільки при будівництві нових об»єктів.

Суд не приймає до уваги акт засідання погоджувальної комісії по вирішенню земельних спорів від 23.07.2014 року, підписаний ОСОБА_9, оскільки суду не надано доказів його легітимності, даний акт не підписаний іншими членами комісії. Крім того, інші члени комісії, допитані в судовому засіданні, підтвердили, що під час розгляду даного спору між сторонами від ОСОБА_9 ніяких зауважень не надходило, ніхто її не уповноважував на перемірювання результатів, встановлених комісією та на складання нового акту.

ОСОБА_9, допитана в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що при здійсненні замірів секретарем комісії вона не була згодна з тим, що відстань від будинку № 172 до металевого паркану приблизно складає 50 см. Вона сама згодом переміряла , склала акт, чому його не підписали інші члени комісії -не знає. За її замірами-відстань від будинку № 172 до кам»яного цоколю складає 0,50 м., до металевого паркану-0,65 м., від рогу житлового будинку зі сторони городу-до кам»яного цоколю-0,39 м., до металевого паркану-0,53 м., що погіршує умови обслуговування житлового будинку. Ширина земельної ділянки по вул.. Комінтерна, 174 по червоній лінії складає 13.19 м. згідно кадастрового плану технічної документації із землеустрою, 13,12 м. згідно обміру, зробленого рулеткою. Ширина земельної ділянки по вул.. Комінтерна, 172 по червоній лінії складає 13.0 м. згідно плану земельної ділянки технічного паспорту на житловий будинок, 13,36 м. згідно обміру, зробленого рулеткою. Зазначила, що за її думкою, встановлено порушення встановленої межі між земельними ділянками по вул.. Комінтерна, 172,174. Свою незгоду у письмовому вигляді при складанні первинного акту вона не надавала членам комісії.

Таким чином, навіть розміри, встановлені ОСОБА_9 всупереч встановленого порядку складання таких актів, говорять про те,що ОСОБА_2 користується земельною ділянкою, площа якої менше, ніж згідно кадастрового плану технічної документації із землеустрою, натомість площа земельної ділянки ОСОБА_1.-навпаки більша. Що стосується відстані між спірними будинком позивача та межею на момент погодження меж земельної ділянки відповідача- актом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що показання свідків ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_12 є послідовними та такими, що узгоджуються між собою, суд вважає обставини, зазначені позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог у обраний ним спосіб не доведеними і у звязку з цим не вбачає підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 60, 61, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,за участю третьої особи - Управління Держземагентства у Мелітопольському районі Запорізької областіпро усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.В. Ковальова