АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8714/15 Справа № 203/2489/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія
01 жовтня 2015 року Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2015 рік жовтень 01 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :
головуючого - Бараннік О.П.,
суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,
при секретарі - Самокиша О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Концерн Весна» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном та за зустрічною позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю «Концерн Весна» до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -
В С Т А Н О В И Л А :
У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн Весна» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном, посилаючись на те, що 30 січня 2015 року між орендодавцем, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Концерн Весна» та орендарем, яким є він, позивач ОСОБА_2, був укладений договір оренди нерухомого майна № 1/15 , за яким орендодавець передав, а орендар прийняв у володіння і користування на умовах оренди (найму) індивідуально - визначене нерухоме майно, що складається із : в будівлі торгівельного центру літ. А-3, приміщення II поверху поз. 226, площею 27,7 кв.м., поз. 227, площею 17,8 кв.м. та в будівлі торгівельно-офісного центру літ К-3, приміщення II поверху поз. 207, площею 29,7 кв.м., загальною площею 75,2 кв.м., які розташовані за адресою : Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, 27.
У відповідності до пункту 1.5 договору оренди № 1/15 від 30.01.2015 року позивач мав намір використовувати обєкт оренди (найму) за його цільовим призначенням для надання послуг з оплатного користування нерухомим майном певним субєктам господарювання.
У звязку з цим, позивач на підставі пункту 1.3 зазначеного договору оренди звернувся до відповідача з заявою про надання правовстановлюючих документів на будівлю торгівельного центру та надання згоди на передачу орендованих приміщень в суборенду певному субєкту господарювання, яка була одержана відповідачем в цей день, про що свідчить відмітка про реєстрацію заяви від 03 лютого 2015 року.
Однак, не зважаючи на те, що відповідач у відповідності до вимог пункту 1.3 укладеного договору оренди мав надати правовстановлюючі документи на орендоване майно в день підписання договору, ці зобовязання ним до цього часу виконані так і не були, і в результаті чого зазначені обставини перешкоджають позивачеві здійснювати право користування та розпорядження нерухомим майном, яке є предметом укладеного договору оренди нерухомого майна, розташованого по вулиці Ленінградській, 27 в м. Дніпропетровську.
Також, відповідач до цього часу не надав згоду на передачу в суборенду орендованого майна, як того вимагає пункт 13.2 укладеного договору, що також перешкоджає позивачеві здійснювати право користування та розпорядження цим майном.
Посилаючись на те, що відповідно до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду.
Не погодившись з позовними вимогами ОСОБА_2, Товариство з додатковою відповідальністю «Концерн Весна», яке було створено внаслідок перетворення акціонерного товариства відкритого типу «Концерн Весна», яке в свою чергу було правопопередником орендного підприємства «Дніпропетровський радіозавод», звернулося до суду з зустрічною позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що 28 червня 1994 року між Фондом державного майна України та організацією орендарів орендного підприємства «Дніпропетровський радіозавод» був укладений договір купівлі-продажу № КП-362 від 28.06.1994 року, посвідчений завідуючою Четвертою Дніпропетровською нотаріальною конторою ОСОБА_3 за реєстром № 3-3798, за яким «Дніпропетровський радіозавод» придбав у власність цілісний майновий комплекс до складу якого ввійшла будівля літ. А-3, площею 3 685,3 кв.м., та інші будівлі, які знаходяться за адресою : м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, 27.
За актом прийому-передачі № б/н від 28 липня 1994 року продавець передав, а покупець прийняв цілісний майновий комплекс ОП «Дніпропетровський радіозавод» до складу якого ввійшли будівлі та споруди, які знаходяться за адресою : м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, 27, та які перелічені у реєстраційному посвідченні, виданого 27 січня 1997 року Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації.
Як вбачається із акту технічної інвентаризації № б/н від 10.06.2014 року спірний обєкт нерухомого майна, який знаходиться по вулиці Ленінградській, 27 в м. Дніпропетровську в цілому складається із : будівлі торгівельного центру літ. А-3, загальною площею 3 666, 1 кв.м.; літ А1-3, А2-3, А3-3, А4-2 прибудови ; підвалу під літ. А-3 ; літ. а, а1- ганку; літ. а2-приямку ; літ. а3- сходів ; літ. а4-входу до підвалу; літ.В1-1 ГРП, загальною площею 4,3 кв.м.; літ. Д-2-термічної дільниці, загальною площею 244,6 кв.м.; літ. Д1-2, Д2-2 прибудови; літ. д та д1- ганку; літ. д2- сходів ; літ. Е-1 термічної дільниці, загальною площею 73,2 кв.м. ; літ. I-3 будівлі торгівельно-офісного центру, загальною площею 2 674,2 кв.м.; літ. і ганку ; літ. Ї-1 нежитлової будівлі, загальною площею 53,5 кв.м.; літ.К-3 будівлі торгівельно-офісного центру, загальною площею 1 255,3 кв.м.; літ.к сходів ;літ. Л,М навісів ; огорожі № 1 10; мощень I.
Із дублікату договору оренди землі від 26.12.2006 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстром № 3837 вбачається, що земельна ділянка загальною площею 0,5061, розташована за адресою : м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, 27 відведена правопопереднику позивача на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 146/8 від 06 грудня 2006 року у строкове користування на умовах оренди для розміщення належного йому нерухомого майна. Тобто правопопередник позивача акціонерне товариство відкритого типу «Концерн Весна» здійснив реконструкцію існуючих будівель та споруд і ввів їх до експлуатації на земельній ділянці, яка була відведена для цієї мети.
Зазначаючи таким чином, що за передавальним актом № б/н від 21.01.2012 року спірний обєкт нерухомого майна був переданий у власність Товариства з додатковою відповідальністю «Концерн Весна», яке на цей час є власником вищевказаного нерухомого майна, право власності якого не визнається відповідачем за зустрічним позовом, як особою яка сумнівається в належності майна позивачеві та не визнає за ним право власності, в тім числі і права передачі його в майновий найом (оренду), тоді як відповідно до положень статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, Товариство з додатковою відповідальністю «Концерн Весна» у зустрічній позовній заяві просило визнати за ним право власності на вищезазначений обєкт в цілому.
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року за Товариством з додатковою відповідальністю «Концерн Весна» визнано право власності на обєкт нерухомого майна, який розташований по вулиці Ленінградській, 27 в м. Дніпропетровську та в цілому складається з : будівлі торгівельного центру літ. А-3, загальною площею 3 666, 1 кв.м.; літ А1-3, А2-3, А3-3, А4-2 прибудови ; підвалу під літ. А-3 ; літ. а, а1- ганку; літ. а2-приямку ; літ. а3- сходів ; літ. а4-входу до підвалу; літ.В1-1 ГРП, загальною площею 4,3 кв.м.; літ. Д-2-термічної дільниці, загальною площею 244,6 кв.м.; літ. Д1-2, Д2-2 прибудови; літ. д та д1- ганку; літ. д2- сходів ; літ. Е-1 термічної дільниці, загальною площею 73,2 кв.м. ; літ. I-3 будівлі торгівельно-офісного центру, загальною площею 2 674,2 кв.м.; літ. і ганку ; літ. Ї-1 нежитлової будівлі, загальною площею 53,5 кв.м.; літ.К-3 будівлі торгівельно-офісного центру, загальною площею 1 255,3 кв.м.; літ.к сходів ;літ. Л,М навісів ; огорожі № 1 10; мощень I. У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Концерн Весна» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном відмовлено.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та допущені порушення норм матеріального і процесуального права, просив зазначене рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю «Концерн Весна» до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Дніпропетровської області підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині задоволення зустрічного позову Товариства з додатковою відповідальністю «Концерн Весна» до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно скасуванню з послідуючою постановкою у скасованій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю «Концерн Весна».
Задовольняючи позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Концерн Весна», суд першої інстанції виходив з положень статті 392 ЦК України, за якою власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
З таким висновком суду погодитись не можливо, оскільки він зроблений поверхово, без належного зясування дійсних обставин по справі та в порушення норм матеріального права, виходячи з наступного.
Так, за положеннями статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по - перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, і по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
В той же час, як видно з матеріалів справи Товариству з додатковою відповідальністю «Концерн Весна» на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.1994 року та реєстраційного посвідчення на обєкти нерухомого майна належить виробничий корпус А-3, площею 3 685,3 кв.м., виробничий цех Б-2, площею 412, 8 кв.м., автоматна ділянка В-1 площею 387,1 кв.м., прохідна Г-1 площею 43, 4 кв.м., термічна ділянка Ж-1 виробничого корпусу площею 265,1 кв.м., виробничий корпус П-1 площею 107,3 кв.м., ковально-термічна ділянка З-1 площею 206,8 кв.м., підстанція - С.Т. та туалет - Р, тобто загальна площа нерухомого майна складає 5 426,5 кв.м., тоді як судом першої інстанції було визнано за вказаним товариством право власності на обєкт нерухомого майна, який розташований по вулиці Ленінградській, 27 в м. Дніпропетровську загальною площею 7 971,2 кв.м., із яких на 2 544,7 кв.м. право власності у встановленому законом порядку у Товариства з додатковою відповідальністю «Концерн Весна» не оформлено.
Крім того, як вбачається з договору оренди землі, укладеного між Дніпропетровською міською радою та Акціонерним товариством відкритого типу «Концерн Весна», в оренду «Концерну Весна» було передано земельну ділянку загальною площею 0,5061га строком на пять років, з передбаченою в пункті 3.4 вказаного договору можливістю укладання договору оренди земельної ділянки на новий строк і виключно на підставі рішення міської ради про передачу земельної ділянки в оренду шляхом його переукладання та державної реєстрації у встановленому порядку.
Однак, у звязку з тим? що продовження дії вказаного договору оренди землі не відбулося, і в той же час площа цілісного майнового комплексу, розташованого по вулиці Ленінградській, 27 в м. Дніпропетровську значно збільшилася, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Концерн Весна», не звернув уваги на те, що відповідно до положень пункту 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути предявлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування та власника (користувача) земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці, яка належить до державної чи комунальної власності або фізичній чи юридичній особі.
Таким чином, з огляду на викладене, а також на те, що визнаючи за Товариством з додатковою відповідальністю «Концерн Весна» права власності на обєкт нерухомого майна за вказаних обставин, суд першої інстанції до того ж вирішив питання про права та обовязки Дніпропетровської міської ради, як власника землі комунального призначення, не залучивши її до участі у справі, і залучити яку апеляційний суд також не має права на стадії апеляційного провадження, навіть зі згоди осіб, які беруть участь у справі, рішення суду в частині задоволення позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю «Концерн Весна» щодо визнання за ним права власності на обєкт нерухомого майна, розташованого по вулиці Ленінградській, 27 в м. Дніпропетровську, не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з послідуючим ухваленням у скасованій частині нового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову Товариства з додатковою відповідальністю «Концерн Весна» до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.
З цих підстав і апеляційна скарга заступника прокурора Дніпропетровської області підлягає задоволенню частково.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п.п. 1,4 ст. 309, ст.ст. 313 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради задовольнити частково.
Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року в частині визнання за Товариством з додатковою відповідальністю «Концерн Весна» права власності на обєкт нерухомого майна скасувати.
Відмовити у задоволенні зустрічного позову Товариства з додатковою відповідальністю «Концерн Весна» до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.
В іншій частині рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року залишити без змін.
Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.
Головуючий :
Судді :