АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4033/15 Справа № 202/5830/14-ц № 2/0202/4283/2014 Головуючий у 1 й інстанції - Бєсєда Г. В. Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року

31 березня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Макарова М.О., Лисичної Н.М.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради про виділ земельної ділянки та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2014 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (а.с.121-122).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог (а.с.117-118).

Як на підстави апеляційної скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи (а.с.121-122).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2009 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську.

Право власності на зазначену 1/3 частину будинку зареєстровано в установленому законом порядку, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22479725 від 14.04.2009 року. Виготовлено технічний паспорт на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську.

Згідно з інформацією, наданою Дніпропетровською філією ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" станом на 20.10.2008 року земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в Державному земельному кадастрі міста Дніпропетровська ні за ким не зареєстрована.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: ч.ч.1,2 ст. 364 ЦК України, ст.ст. 89,116 ЗК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі є необґрунтованими та не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Як встановлено з пояснень представників сторін, позивач із заявою з необхідними документами в установленому законом порядку не зверталась до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів про надання у користування чи передачу у власність земельної ділянки площею 238 кв.м.

Позивачем не були залучені до участі у справі інші співвласники, позивач доказів на підтвердження своїх вимог суду не надав, будь-яких клопотань про витребування доказів чи їх забезпечення не заявляв, не зазначив в чому полягає порушення його прав відповідачем.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 15 ЦК України захисту підлягає лише порушене, невизнане або оспорюване цивільне право особи.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: