Справа № 640/2067/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2015 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Невядомський Д.В., розглянувши заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Харківській області , Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання недійсним договору - купівлі продажу автомобіля, -

В С Т А Н О В И В :

06.02.2015 року до суду разом із позовною заявою від ОСОБА_1 надійша заява про забезпечення позову в якій він просить:

Заборонити ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: 61003, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) здійснювати дії з відчуження транспортного засобу «Мегсеdes - Веnz, модель GLK 280, легковий універсал В, білого кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WDC2049811Р242206, що зареєстрований за ним на праві приватної власності.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлена заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.151 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно п. п. 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

В звязку з тим, що предметом заявленого позивачем позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у значній сумі, виконання рішення буде здійснюватися виконавчою службою як за рахунок грошових коштів відповідачів, так і за рахунок їх майна, а також враховуючи те, що до вирішення справи по суті відповідачі можуть своїми діями по відношенню до свого майна (шляхом відчуження) ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає за необхідне забезпечити позовні вимоги шляхом накладення арешту на майно Відповідачів.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріпленим ст. 8 Конституції України.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, і реалізується шляхом здійснення суддями правосуддя в рамках відповідних судових процедур та у межах наданих повноважень.

Стаття 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" гарантує кожному захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін "суд, встановлений законом" поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року та "Лавентс проти Латвії" від 7 листопада 2002 року).

Повноваження судів при вирішенні цивільних справ, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову, визначені Цивільним процесуальним кодексом України.

Перелік заходів забезпечення позову визначено в ст. 152 ЦПК України, при цьому цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно з частиною 2 цієї правової норми судом у разі необхідності можуть бути застосовані й інші види забезпечення позову з метою створення умов для реального виконання в майбутньому ухваленого по справі судового рішення. При цьому ч.2 ст.152 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Аналогічні висновки містяться й в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.33 Конституції України, ч.ч.2, 4 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну», 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну»ст.ст.. 11, 122, 151, 152, 153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити

Заборонити ОСОБА_3 (зареєстрованому за адресою: 61003, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) здійснювати дії з відчуження транспортного засобу «Мегсеdes - Веnz, модель GLK 280, легковий універсал В, білого кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WDC2049811Р242206, що зареєстрований за ним на праві приватної власності.

Копію ухвали надіслати для виконання вказаній установі та участникам процессу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5- днів з дня отримання копії ухвали

Суддя: Д.В. Невядомський