Справа № 138/3639/14-ц
Провадження №:2/138/40/15
06.02.2015 м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Жикевич Т.Б.,
за участю секретаря Алєксєєвої І.Д.,
прокурорів Гринькова В.І., Коцулима Б. В.,
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Могилів-Подільського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки ,-
Могилів - Подільський міжрайонний прокурор звернувся до суду з вказаним вище позовом в інтересах ОСОБА_1 Позов мотивовано тим, що 07.11.2014 в АДРЕСА_1, водій ОСОБА_2 керуючи трактором "Т-74" д.н.з. НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку, габарити транспортного засобу, в результаті допустив зіткнення із парканом біля будинку № 17, після чого залишив місце дорожньо - транспортної пригоди до якої був причетний. По даному факту, постановою суду від 24.11.2014, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 свою вину визнав в повному обсязі, однак на неодноразові прохання ОСОБА_1 відремонтувати паркан, він не вчинив жодних дій. Тобто, збитки завдані ОСОБА_1 через пошкодження її майна він не відшкодував, що і стало приводом для звернення до суду з даним позовом.
В позові прокурор просив суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 збитки в розмірі 1514,40 грн.
В судовому засіданні прокурор позов підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві та просив суд позовні вимоги задовольнити в повній мірі.
ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити.
Відповідач був присутній в судових засіданнях 13.01.2015, 22.01.2015 та 02.02.2015. Позовні вимоги визнав частково. Пояснив суду, що згоден відшкодувати збитки завдані ОСОБА_1, а саме сплатити кошти для ремонту пошкодженого паркану. Разом з тим, відповідач зазначив, що вважає розмір збитків зазначених в позовній заяві завищеним. Пояснив, що вважає, що для відновлення пошкодженого майна достатньою сумою буде приблизно 500,00 грн. На підтвердження наданих суду заперечень, з приводу розміру шкоди, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів. В судове засідання 06.02.2015 відповідач з'явився, однак на початку засідання з невідомих суду причин, без будь-яких пояснень, відповідач залишив зал засідання.
Враховуючи такі дії відповідача та положення ст. 169 ЦПК України суд поставив на розсуд учасників процесу питання щодо заочного розгляду справи. Прокурор та ОСОБА_1 надали згоду на проведення заочного розгляду справи.
Заслухавши пояснення прокурора та ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази в їх сукупності суд, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а в п.1.ч.2 даної статті зазначено, що реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Так, згідно постанови Могилів - Подільського міськрайсуду від 24.11.2014 (справа № 138/3357/14-п) 07.11.2014 близько 10 год. 30 хв. на АДРЕСА_1, водій ОСОБА_2 керуючи трактором "Т-74" д.н.з. НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку, габарити транспортного засобу, в результаті допустив зіткнення з парканом біля будинку № 17, після чого залишив місце дорожньо - транспортної пригоди до якої був причетний. Суд визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративному правопорушенні, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та застосував до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень. Постанова набрала законної сили 05.12.2014.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вказаною вище постановою суду встановлено, що протиправні дії відповідача призвели до пошкодження майна, а саме паркану біля будинку АДРЕСА_1.
Та обставина, що пошкоджене майно належить ОСОБА_1 підтверджується довідкою КП МБТІ № 561 від 09.12.2014, в якій зазначено, що домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві власності (а.с.13).
Той факт, що з 07.11.2014 і до часу вирішення даної справи майнову шкоду відповідач позивачу не відшкодовував визнано самим же відповідачем під час розгляду даної цивільної справи.
Правовідносини, що склались між сторонами спору регулюються ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, оскільки використання, в даному випадку керування трактором відповідачем під час зазначеної вище події, що мала місце 07.11.2014, є діяльністю, яку Закон визнає, як джерело підвищеної небезпеки.
Згідно п.8 ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту порушеного права є відновлення збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
В позові ставиться вимога про стягнення коштів з відповідача з метою відшкодування збитків.
За правилами встановленими статтями 1166 та 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Такі роз'яснення надано Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові №4 від 01.03.2013 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки".
Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Крім того, згідно роз'яснень зазначеної вище постанови, з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду лише, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.
Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, що прямо передбачено ч.2 ст. 1187 ЦК України.
Відповідач надав суду документи щодо належності йому трактору, яким він керував під час події 07.11.2014, а також надав суду документи на підтвердження наявності у нього кваліфікації тракториста та довідку про своє пенсійне забезпечення (а. с. 44, 45).
Так, зокрема, як слідує з тимчасового реєстраційного талану серії НОМЕР_3 трактор, марки Т-74, 1981 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 Дане посвідчення було дійсне до 15.02.2003, однак відповідач в судовому засіданні зазначив, що вказаний трактор належить йому. Також зазначив, що він є пенсіонером та не перебуває в жодних трудових відносинах з фізичними чи юридичними особами.
На підтвердження вартості збитків позивач надав суду зведений кошторисний розрахунок вартості об'єкта будівництва ПП "Спецмонтаж" № 76 від 10.12.2014, згідного якого вартість ремонтних робіт паркану становить 1514,40 грн. Крім того, на додаток до кошторису, суду надано локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 від 04.02.2015, складений в поточних цінах станом на 09.12.2014.
Відповідно до витягу з реєстру юридичних осіб, основним видом діяльності ПП "Спецмонтаж" є будівництво житлових і нежитлових будівель (а. с. 46-50).
Відповідач, вказував про те, що розмір збитків завданих ОСОБА_1 в зв'язку з пошкодженням її паркану менший ніж зазначено позивачем, однак на підтвердження такої обставини відповідач не надав суду належних та допустимих доказів.
Згідно ч.4 ст. 10 ЦПК України суд роз'яснив відповідачу право на заявлення клопотання про призначення судової експертизи для визначення розміру майнової шкоди та наслідки не вчинення такої процесуальної дії. Разом з тим, відповідача відмовився від реалізації такого процесуального права.
Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, зміст вказаних вище норми та зміст досліджених судом доказів, свідчать про те, що 07.11.2014 відповідач, керуючи належним йому трактором, не перебуваючи при цьому в трудових відносинах з іншими особами, допустивши порушення правил дорожнього руху України пошкодив паркан, що належить ОСОБА_1 На підтвердження розміру збитків суду надано кошторис відновлювальних робіт, згідно якого розмір таких збитків становить 1514,40 грн., а тому дану суму слід стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1
Враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом в інтересах ОСОБА_1, судовий збір, згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави в особі державного бюджету м. Могилів-Подільського.
Керуючись ст. ст. 11, 16, 22, 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 11,60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, в розмірі 1514 (одна тисяча п'ятсот чотирнадцять) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: Т.Б.ЖИКЕВИЧ