У х в а л а

2 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Лященко Н.П.,Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі за позовом ОСОБА_4, в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - ВДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 2 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року, відмовлено в задоволенні її позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року її касаційну скаргу відхилено.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення й ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 березня 2015 року і постанову Вищого господарського суду України від 10 лютого 2012 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, керувався тим, що на момент посвідчення приватним нотаріусом спірних договорів ним було отримано інформацію про відсутність арешту на майно. Таким чином спірні договори купівлі-продажу було посвідчено приватним нотаріусом з дотриманням вимог чинного законодавства. Позивачка не була стороною договорів, які вона просила визнати недійсними.

Зміст наданих для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 березня 2015 року та постанови Вищого господарського суду України від 10 лютого 2012 року не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4, в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - ВДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Н.П. Лященко
Я.М. Романюк