У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.,

суддів: Дроботя В.В., Власова С.О.,

при секретарі: Чучка Н.В.

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 лютого 2015 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти в розмірі ? частини заробітку на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення 23 річного віку

та на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду представник відповідача подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить: скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позовних вимогах повністю.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, не врахував наявність на утриманні інших дітей та пристарілих батьків.

В судове засідання апелянт не з'явився. Доказів поважності неявки колегії не надав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи.

Представник позивача в судовому засіданні просила відхилити апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно приписів ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що мати позивачки з відповідачем перебували в шлюбі, який в подальшому розірвали, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 20.09.2005 року (а.с.5).

Від даного шлюбу в них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка ОСОБА_4, навчається на факультеті міжнародних відносин Ужгородського національного факультету, що стверджується довідкою №56 від 03 жовтня 2014 року (а.с.6).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

За змістом ст.199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, покладено на обох батьків до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст. 199 СК України).

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сукупність даних фактів є в наявності.

Колегія суддів не бере до уваги твердження відповідача ОСОБА_3, що останній отримує низьку заробітну плату (оскільки таке спростовується матеріалами справи) і всі доходи витрачає на дітей у новому шлюбі.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 лютого 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді