Справа № 523/3833/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2015 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

при секретарі - Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції,за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_2 - про зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить зняти арешт з всього майна, на яке накладений арешт постановами державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі за текстом Перший ВДВС) від 20.01.2014р. , 21.07.2014р., та постановою Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиціївід 27.02.2012р. (далі за текстом Другий ВДВС).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.05.2006р.між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договори кредитування, за умовами якого останній отримав грошові кошти в розмірі 32730 швейцарських франків, які зобов'язався повернути у повному обсязі, сплативши за їх користування проценти. З метою належного виконання прийнятого на себе кредитного зобов'язання між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки від 10.05.2006р. за умовами якого в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_1. В зв'язку з невиконанням прийнятих на себе зобов'язань рішенням суду в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка була поручителем, був стягнутий борг за кредитним договором в розмірі 295598,34 гривень. Державними виконавцями Першого та Другого ВДВС при виконанні вказаного рішення були накладені арешти на все майно, що належить ОСОБА_1 На даний час з метою погашення заборгованості за кредитним договором позивачем з дозволу АТ «УкрСиббанк» іпотечна квартира передана в продажу. Проте, позивач не може продати квартиру в рахунок погашення боргів, в зв'язку з наявними арештами на квартиру. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився надіславши до суду заяву про підтримання позовних вимог та їх розгляду за їх відсутності.

Представник АТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з'явився направив на адресу суду лист в якому зазначив, що дійсно ОСОБА_1 на даний час проводиться продаж іпотечної квартири, з метою погашання заборгованості за кредитним договором №487-22 ДОУ 1Н. Просить провести розгляд справи за відсутності представника відповідача задовольнивши пред'явлені позовні вимоги.

Від начальника Другого ВДВС до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Перший ВДВС не забезпечив участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, з матеріалівсправи убачається, що 10.05.2006р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитування № 487-22 ДОУ 1Н, за умовами якого останній отримав грошові кошти в розмірі 32730 швейцарських франків, які зобов'язався повернути у повному обсязі, сплативши за їх користування проценти. З метою належного виконання прийнятого на себе кредитного зобов'язання між Банком та ОСОБА_1 був укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки від 10.05.2006р. за умовами якого в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_1, належна на праві власності ОСОБА_1 Даний договір був у встановленому порядку зареєстрований у відповідному реєстрі.

В зв'язку з неналежним виконанням прийнятих на себе зобов'язань рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.01.2014р. з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2, в солідарному порядку був стягнутий борг на користь АТ «УкрСиббанк» в розмірі 295598,34 гривень, на підставі якого був виданий виконавчий лист №1527/17197/12. При виконанні вказаного виконавчого листа, державним виконавцем Першого ВДВС 21.07.2014р. був накладений арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1

Судом встановлено, що на виконанні у Другому ВДВС також перебував виконавчий лист № 2-1775/11, виданий Суворовським районним судом м. Одеси 27.10.2011р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» боргу в розмірі 2 199 460,32 гривень. Постановою державного виконавця Другого ВДВС від 27.02.2012р. був накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 Постановою державного виконавця від 25.12.2013р. виконавче провадження по виконанню вказаного вище виконавчого листа було закінчено на підставі п.10. ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий лист переданий на виконання Першого ВДВС.

В подальшому державним виконавцем Першого ВДВС було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 2-1775/11 та 20.01.2014р. було накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ОСОБА_1

На даний час між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк» є домовленість про проведення продажу іпотечної квартири самим ОСОБА_1 з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 487-22 ДОУ1Н. Дана обставина підтверджується листом АТ «УкрСиббанк» від 27.03.2015р. № 31-4-51-07/2071 а також попереднім договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про придбання останньою квартири АДРЕСА_1 за 280 000 гривень.

При розгляд даної справи суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ч.8 ст.54 визначено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахування положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Частина 7 той же статті визначає, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Підстави, порядок та умови задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачені Роздлом ІУ Закону України «Про іпотеку». Так згідно ч. 3 ст. 33 Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частина 1 ст. 36 того ж Закону, визначає, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Даних про те, що будь-які інші особи, крім АТ «УкрСиббанк», є іпотекодержателем спірної квартири та/або має судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у суду відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження»особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Отже, встановлені в судовому засіданні фактичні обставини вказують на те, що арешт наіпотечну квартиру був накладений державними виконавцямиПершого та Другого ВДВС після державної реєстрації іпотеки, де іпотекодержателем на даний час є АТ «УкрСибанк», який має першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечної квартири. Проте наявність арештів на іпотечну квартиру, при виконанні рішення судів про стягнення грошових коштів, позбавляє іпотекодавця - ОСОБА_1 за рахунок іпотечного майна, за згодою іпотекодержателя (АТ «УкрСиббанк»), погасити заборгованість за кредитним договором. В даному випадку наявність арешту перешкоджає іпотекодержателю на задоволення своїх кредитних вимог за рахунок іпотечного майна.

При вирішені виникло спору суд вважає за необхідне також зазначити наступне.

Так, згідно ч.6 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-ХІУ, стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Частиною 2 ст. 57 Закону України № 606-ХІУ, встановлено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно ч.3, постановами, передбаченими частиною другою статті 57, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Аналіз вказаних вище норм вказує на те, що державний виконавець при вирішенні питання про звернення стягнення на майно повинен дотримуватися принципу співмірності та конкретизації майна на яке накладається арешт.

Суд вважає, що формулювання в постановах державного виконавця про накладання арешту на все майно належне ОСОБА_1 без визначення конкретного майна на яке накладається арешт, є неприпустимим, оскільки таким формулюванням державний виконавець не дотримується принципу співмірності наявного боргу з обсягом майна боржника на яке накладається арешт в межах суми, яка підлягає стягненню.А в даному випадку, таким арештом порушує права іпотекодежателя на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна, особливість звернення якого визначається законом.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги визнання АТ «УкрСиббанк» пред'явлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що вимоги позивача законні та обґрунтовані. Разом з тим, суд вважає, що з метою недопущення зняття арешту з іншого майна належного ОСОБА_1, на яке фактично накладений арешт державним виконавцемпри виконанні інших виконавчих листів, арешт слід зняти саме з іпотечної квартири, а не з всього майна, як просить позивач. В зв'язку з чим пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.10,11,58,60,61,64, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зняти арешт АДРЕСА_1 постановами державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиціївід20.01.2014р. (ВП №41541556), від 21.07.2014р. (ВП №44058852).

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, накладений постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 27.02.2012р. (ВП №В-3/352).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя -