Категорія 47 Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Міхасішина І.В., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: представників позивача: ОСОБА_2 і адвоката Федчук Т.М.; відповідача ОСОБА_4 і його представника - адвоката Якименко-Шевчук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Вінницької міської ради, про усунення перешкод в користуванні майном, -

В с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Вінницької міської ради, про усунення перешкоди у праві користування загальною ділянкою для проїзду транспорту та проходу людей.

4 березня 2015 року позивач уточнила свої позовні вимоги і просила зобов'язати відповідача усунути перешкоди у праві користування загальним проїздом, для чого усунути незаконно встановлену металеву огорожу.

24 березня 2015 року представник позивача уточнила вимоги і просила зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку (проїзд загального користування) загальною площею 0,0037 га по АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтажу) належних йому споруд - металевої огорожі і воріт.

16 червня 2015 року представник позивача уточнила позовні вимоги в частині площі, змінивши її на 0,0066 га.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку (проїзд загального користування) загальною площею 0,0066 га по АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтування) належних йому споруд - металевої огорожі та воріт.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 243,60 гр.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним з підстав неправильного застосування норм матеріального права, а саме: статей 391, 386 ЦК України, ст. 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» і порушення норм процесуального права, а саме: ст. 3, 31 ЦПК України.

В судовому засіданні відповідач і його представник підтримали апеляційну скаргу і просять її задовольнити, скасувавши рішення суду, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Представники позивача не визнали апеляційну скаргу, просять її відхилити і залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав письмове клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, зазначивши, що Вінницька міська рада заперечує проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 являється власником житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а. с. 8).

11.04.2014 року 47 сесією 6 скликання Вінницької міської ради прийнято рішення № 1691 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельних ділянок у власність», згідно з додатками 1, 2, 3, 4; де у додатку 1 прийнято рішення у тому числі щодо ОСОБА_6 по АДРЕСА_2, якій передано безоплатно у власність земельні ділянки загальною площею 851 кв. м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (із них: площею 502 кв. м. кадастровий номер НОМЕР_1, площею 349 кв. м. кадастровий номер НОМЕР_2), згідно з технічною документацією (а. с. 11).

Згідно Витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 20.08.2014 року, зазначені ділянки зареєстровані в державному земельному кадастрі (а. с. 12-15).

Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель у Вінницькій області проведено перевірку, з виїздом у листопаді 2009 року на місце, щодо дотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, в ході якої встановлено, що ОСОБА_4 використовує земельну ділянку (проїзд загального користування) площею 0,0037 га по АДРЕСА_1 із земель житлової та громадської забудови Вінницької міської ради за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування. Ділянка відгороджена метале-вими воротами і приєднана до земельної ділянки ОСОБА_4.(а. с. 9-10).

Державна інспекція сільського господарства у Вінницькій області провела позаплановий захід 19 травня 2015 року та встановила, що ОСОБА_4 використовує спірну земельну ділянку по АДРЕСА_1 на території Вінницької міської ради площею 0,0066 га - земельна ділянка із земель загального користування Вінницької міської ради огороджена і об'єднана встановленими металевими воротами із приватизованою ділянкою та використовується ОСОБА_4 за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування та за відсутності вчиненого правочину щодо неї (а. с. 80).

19 травня 2015 року складено відповідний акт № 13/15 обстеження земельної ділянки (а. с. 81-82) і акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_4 при використанні земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а. с. 83-84).

19 травня 2015 року на ОСОБА_4 складено протокол №000237/14 про адміністративне правопорушення за статтею 53-1 КпАП України - самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,0066 га (а. с. 86).

Постановою державного інспектора сільського господарства у Вінницькій області Чухно І.В. від 27 травня 2015 року № 11/15 визнано ОСОБА_4 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КпАП України і накладено адміністративне стягнення в розмірі 170 гр. (а. с. 87-89).

19 травня 2015 року Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області видано ОСОБА_4 припис № 000010/15 про самовільне зайняття земельної ділянки і запропоновано у 30-ти денний термін усунути допущені порушення відповідно до вимог чинного законодавства, про що повідомити Державну інспекцію до 19 червня 2015 року. Припис вручений особисто ОСОБА_4 19 травня 2015 року під розписку (а. с. 85).

У судовому засіданні відповідач пояснив, що до цього часу припис ним не виконаний.

Свій позов ОСОБА_6 обґрунтовувала тим, що відповідач ОСОБА_4 не маючи жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,0066 га (уточнена позивачем площа - а. с. 42 і 98), яка являється проїздом загального користування, самочинно побудував на ній металеву огорожу і металеві ворота, які перешкоджають їй користуватися проїздом загального користування (а. с. 40-42).

З урахуванням такого обґрунтування позивач просила зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку (проїзд загального користування) загальною площею 0,0066 га по вулиці Пирогова, 344 у м. Вінниці шляхом знесення (демонтування) належних йому споруд - металевої огорожі і воріт.

За правилами частини 1 ст. 376 ЦК України об'єкт нерухомого майна вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до вимог частин другої і третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно зі статтями 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона (у даному випадку - позивач) повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У порушенням вимог цих норм процесуального права позивач не надала суду належних та допустимих доказів того, що відповідач самовільно захвативши земельну ділянку площею 0,0066 га і побудувавши на ній металеву огорожу і ворота, порушує її права власника та створює їй перешкоди у користуванні, володінні і розпорядженні своїм майном, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України може бути підставою для задоволення позову.

Крім того, жодних документів, які б підтверджували право власності або право постійного користування спірною земельною ділянкою, у тому числі, що саме ця земельна ділянка являється проїздом загального користування, ні позивач, ні відповідач, ані третя особа - Вінницька міська рада, суду не надали.

Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Верховним Судом України висловлена правова позиція, викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року по справі № 6-180цс14, яка полягає у тому, що за змістом частин четвертої і сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки факт порушенням своїх прав самочинним будівництвом позивач у судовому засіданні не довела та свої доводи не підтвердила доказами, визначеними статями 57-66 ЦПК України, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та допустив порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з цим рішення суду про задоволення позовних вимог підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пунктів 1 і 4 частини 1, частин другої і третьої ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 386, 391 ЦК України, ст. 152, 212 ЗК України, ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 360-7 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2015 року скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вінницької міської ради, про усунення перешкод в користуванні майном, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ І.В. Міхасішин

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська