Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/2298/14 Головуючий у І інстанції: Кляшторний В.С.
Провадження № 22-ц/778/2214/15 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, про визнання права власності на частку в домоволодінні за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на частку в домоволодінні за набувальною давністю.

В уточненому позові зазначає, що його дядько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, якому на праві приватної власності належала 1/2 частина у домоволодінні по АДРЕСА_1.10.01.1996р. ОСОБА_4 продав йому вказану частину будинку по домашній угоді за 9000 дол. США, але нотаріально оформити цю угоду вони не встигли, оскільки дядько раптово помер. З моменту його смерті та по час зверення з цим позовом до суду він мешкав у вищевказаній частині спірного домоволодіння, ставився до неї як до своєї власності, періодично здійснював ремонт, доглядав за городом. Після смерті дядька прямих спадкоємців не було. Друга частина домоволодіння належала його рідній сестрі ОСОБА_5, яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_3, після смерті якої він оформив піклування над її двома неповнолітніми дітьми. Враховуючи, що він не може на теперішній час зареєструвати за собою право власності на ? частину спірного домоволодіння, позивач просив суд визнати за ним в порядку набувальної давності право власності на ? частини домоволодіння АДРЕСА_1, яке належало померлому ОСОБА_4

Заочним рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку набувальної давності.

На вказане заочне рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скар-

гу, в якій посилалась на те, що не була залучена до участі у цій справі, хоча вирішення цієї справи безпосередньо впливає на її права щодо спадкування тієї частини домоволодіння, право власності на яку визнав суд за позивачем. Тому в скарзі наголошувала на необґрунтованості оскаржуваного рішення, вказувала на неповне з»ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права, а відтак просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові, а також допустити поворот виконання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта та її представника, пояснення позивача та його адвоката, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії розписки, наданої позивачем, ОСОБА_4 10.01.1996р. продав свою частину домоволодіння своєму племіннику ОСОБА_3 і отримав за це грошові кошти у розмірі 9000 дол. США (а.с.5).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 1/2 частина спірного будинку належить ОСОБА_4, а інша 1/2 частина належить ОСОБА_5 (а.с. 11).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 15.05.1996 р. відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м . Запоріжжя (а.с. 6).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією актового запису про смерть № 7442 від 17.08.2008р., зробленого міським відділом ДРАЦС РС ЗМУЮ (а.с.3). Після її смерті залишились двоє неповнолітніх дітей, над якими встановив піклування позивач, що підтверджено рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2010 р. (а.с.28).

Відповідно до довідки про склад сім'є № 264 від 15.08.2013 р., виданої Головою квар-тального комітету № 102, позивач проживає без реєстрації за адресою місцезнаходження спірного домоволодіння (а.с. 9).

Встановивши ці обставини та взявши до уваги покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, суд на їх підстави зробив висновок про те, що позивачем доведено той факт, що він більше 10 років проживає, володіє і утримує ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, тому визнав за ним право власності на це нерухоме майно у відповідності до ч. 1 ст. 344 ЦК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 наголошує на тому, що суд необгрунтовано визнав за ОСОБА_3 право власності на частку у домоволодінні в порядку набувальної давності, оскільки після смерті ОСОБА_4 мались спадкоємці, які прийняли спадщину, зокрема, його дружина ОСОБА_11, яка, в свою чергу, залишила заповіт, яким заповідала все своє майно ОСОБА_5, яка є її матір»ю.

Перевіривши ці доводи апеляційної скарги, колегія встановила наступне.

З наданої апелянтом постанови державного нотаріуса П»ятої державної нотаріальної контори від 16.07.2014р. вбачається, що ОСОБА_2 звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері - ОСОБА_5 ( а.с. 64).

У вказаній постанові нотаріусом встановлено, що ОСОБА_5 прийняла спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11, яка, в свою чергу, прийняла спдащину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. чолові-

ка ОСОБА_4, але не оформила своїх спадкових прав. Всі зазначені особи проживали за адресою АДРЕСА_1.

З цієї ж постанови нотаріуса вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до П»ятої державної нотаріальної контори 24 жовтня 2013р., а після відмови нотаруса у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 звернулась з позовом до суду з приводу спадкування спірного будинку.

Таким чином, на час звернення ОСОБА_3 27 березня 2014р. з позовом до Запорізької міської ради про визнання права власності на 1/2 частку спірного домоволодіння в порядку набувальної давності існували спадкоємці цієї частини домоволодіння, які прийняли спадщину, за заявами яких було відкрито спадкову справу № 510 за 2013 рік.

Проте, вирішуючи цей позов, заявлений до територіальноїх громади в особі Запорізь- кої міської ради, суд не врахував вказаних обставин.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції не врахував вимоги статті

3 ЦПК України та статті 15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, та залишив поза увагою те, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на будинок до відповідача, який не оспорював цього права та не мав до спадщини ніякого відношення, не встановивши, чи дійсно цим відповідачем порушується право позивача й не з'ясувавши, в чому саме полягає порушення цього права. Крім того, суд вирішив спір про права та обов'язки особи, яка не була залучена до розгляду справи в якості відповідача, а саме - спадкоємця ОСОБА_2, яка претендує на це спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Так, територіальна громада в особі Запорізької міської ради могла б бути відповіда-чем у справі у разі відсутності спадкоємців, неприйняття ними спадщини, тобто коли є під-стави для визнання спадщини відумерлою.

Проте, в цих правовідносинах маються спадкоємці, які претендують на спадкове майно - будинок АДРЕСА_1, що слідує із постанови нотаріуса.

Отже, фактично спір з приводу нерухомого майна виник між ОСОБА_3 як особою, яка вважає себе титульним власником ? частки цього майна, та спадкоємцями, які претендують на цю частку майна, а тому Запорізька міська рада у цій справі є неналежним відповідачем, до якого безпідставно заявлені вимоги позивачем та необґрунтовано задоволено позов судом.

Таким чином, колегія вважає, що судом допущено таке порушення норм матеріального і процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду, тому у відповідності до вимог п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, заявленого до неналежного відповідача, яким не порушувались його права.

Разом з тим, колегія вважає, що вимоги апелянта про поворот виконання скасованого рішення не підлягають задоволенню з огляду на таке.

За змістом статей 380, 381 ЦПК України, поворот виконання скасованого рішення можливий у тому разі, якщо позивач одержав від відповідача в порядку виконання будь-яке майно або грошові кошти. Проте апелянт не приймала участі у справі в якості відповідача та з неї не було стягнуто будь-яких коштів чи присудження належного їй майна позивачеві. Крім того, само право апелянта на спірне майно на тепер не є безспірно встановленим, а виборюється апелянтом у іншій цивільній справі у суді. Тому поворот виконання у цій справі не може бути застосований, у зв»язку з чим в цій частині апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2014 року у цій справі скасувати

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Маловічко С.В.