Провадження № 2/127/736/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці цивільну справу за позовом Національного університету харчових технологій в особі Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Національний університет харчових технологій в особі Вінницького коледжу НУХТ звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивував тим, що гуртожиток по пров. Ясному, 10-а у м. Вінниці є державною власністю, а право оперативного управління здійснює Вінницький коледж НУХТ (який є правонаступником Вінницького політехнічного технікуму) на балансі якого і знаходиться цей гуртожиток. Відповідач з 01 вересня 1994 року по 28 серпня 2003 року працював у Вінницькому політехнічному технікумі на посаді вчителя української мови та літератури, та в 1996 році йому була виділена та надана в користування окрема кімната №23 в гуртожитку по пров. Ясному, 10-а у м. Вінниці. З 2003 року відповідач працює в Київській державній академії водного транспорту ім. гетьмана ОСОБА_3 та припинив фактичне проживання у гуртожитку. З посиланням на положення ст.ст. 71, 72 ЖК України, позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на проживання в кімнаті №23 гуртожитку по пров. Ясному, 10-а в м.Вінниці та стягнути сплачений розмір судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просила його задовольнити. Крім того вказала, що відповідач не проживає в гуртожитку з 2003 року та відмічала наявну його заборгованість по сплаті комунальних послуг за користування кімнатою в гуртожитку. При цьому зазначила, що відповідач на законних підставах вселився у кімнату гуртожитку, однак гуртожиток є студентським та є необхідність заселення в кімнати студентів.

Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову та зазначив, що він не є відсутнім в кімнаті гуртожитку понад 6 місяців, як-то визначено нормами законодавства. Працюючи в м. Києві, він постійно приїжджає в гуртожиток, проживає у кімнаті, нею цікавиться, в ній зберігаються його особисті речі, сплачує комунальні послуги, отримує на цю адресу кореспонденцію, іншого житла не має та є зареєстрованим у вказаній кімнаті. Просив в позові відмовити.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка завідувач гуртожитку по пров. Ясному, 10-а у м. Вінниці ОСОБА_4 показала, що на вказаній посаді працює з 2004 року, відповідача в гуртожитку бачить, але рідко, зокрема в 2015 році два рази. Вважає, що відповідач фактично в гуртожитку не проживає, він періодично приїжджає лише на 2-3 дні. Крім того вказала, що відповідач сплачує комунальні послуги, але наявна заборгованість по їх оплаті близько 3000,00 грн.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка чергова гуртожитку по пров. Ясному, 10-а у м. Вінниці ОСОБА_5 показала, що працює на вказаній посаді з 2001 року, крім того і проживає у вказаному гуртожитку в кімнаті № 29. Також зазначила, що відповідач приїжджає близько одного разу на місяць. Останній раз бачила відповідача в гуртожитку близько трьох тижнів тому.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 суду показав, що з 1997 року навчався у Вінницькому політехнічному технікумі, відповідач був його класним керівником. Він підтримує з відповідачем дружні стосунки та останній раз приходив до нього в гості в гуртожиток близько трьох тижнів тому. Крім того, в 2015 році допомагав занести меблі у кімнату гуртожитку.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8, ОСОБА_9 показали, що відповідач регулярно приїжджає у м. Вінницю та в цей час проживає у гуртожитку.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали даної цивільної справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані відповідними нормами Житлового кодексу України та Примірного Положення про гуртожитки щодо збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми мешканцями та порядку визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 01 вересня 1994 року по 01 вересня 2003 року працював на посаді викладача української мови та літератури Вінницького політехнічного технікуму та відповідно до наказу директора Вінницького політехнічного технікуму від 28 серпня 2003 року № 107-к його було звільнено по переведенню на роботу у Київську державну академію водного транспорту. В період його роботи у Вінницькому політехнічну технікуму він був взятий на квартирний облік та 29 листопада 1996 року ОСОБА_2 виданий ордер № 17 на житлову площу 35 кв. м. по пров. Ясний 10-А в м.Вінниці, кімната 23 (а. с. 14).

Відповідно до ст. ст. 128, 129 ЖК України, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Відповідно до п. 14 Примірного Положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208, вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера.

За наведеного вбачається, що відповідач вселений в кімнату № 23 гуртожитку по пров. Ясний, 10-А у м. Вінниці в порядку передбаченому законодавством, яке чинне на час його вселення, як викладач Вінницького політехнічного технікуму. Зазначена обставина встановлена в судовому засіданні, підтверджена належними доказами та не заперечується сторонами.

Вказаний гуртожиток по пров. Ясному, 10-А у м. Вінниці є обєктом права державної власності та закріплений на праві оперативного управління за Вінницьким коледжем НУХТ (правонаступником Вінницького політехнічного технікуму), що підтверджується свідоцтвом про право власності від 23 лютого 2012 року, виданим виконкомом Вінницької міської ради.

Даний гуртожиток має статус студентського гуртожитку.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, керуючись положення ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до яких в судовому порядку, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки (шість місяців).

Враховуючи схожість правовідносин щодо використання площі в гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ч.1 ст.71 ЖК України відповідно до ст.8 ЦПК України положення цих правил слід застосовувати і при тимчасовій відсутності у гуртожитку особи, якій в ньому надавалась жила площа.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» встановлено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Отже, в справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням з підстав визначених ст. 71 ЖК України, предметом доказування є обставини відсутності особи понад шість місяців та причини цієї відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження таких обставин позивачем надано акт перевірки умов проживання студентів гуртожитку № 2 по пров. Ясному в м. Вінниці від 01 березня 2013 року, відповідно до якого в кімнаті № 23 ніхто не проживає, а зі слів сусідів, раніш в цій кімнаті проживав ОСОБА_2, який на даний час працює в м. Києві (а. с. 43). Також надана доповідна записка завідувача гуртожитком від 14 липня 2014 року, відповідно до якої ОСОБА_2 не проживає в кімнаті № 23 протягом тривалого часу, приїжджає вкрай рідко не більше одного разу на місяць (а. с. 16). Крім того, відповідно до листа ректора Київської державної академії водного транспорту ім. гетьмана ОСОБА_3 від 12 листопада 2014 року ОСОБА_2 дійсно працює в зазначеній академії на посаді завідуючого кафедри української та іноземних мов з 01 вересня 2003 року по теперішній час (а. с. 15).

Вказана сукупність доказів не підтверджує, що відповідач ОСОБА_2 відсутній понад встановлений строк, визначений нормами ЖК України, та не проживає в кімнаті гуртожитку № 23 по пров. Ясному 10-А в м. Вінниці, який на праві оперативного управління належить позивачеві. Не свідчать про це і показання свідків, зокрема, завідуючої гуртожитком ОСОБА_4, та чергової ОСОБА_5В, надані в судовому засіданні. Натомість, в судовому засіданні встановлено, що хоча відповідач з 2003 року і працює в м.Києві, при цьому регулярно приїжджає в гуртожиток по пров.Ясному,10 А в м.Вінниці, в цей час проживає в кімнаті, зберігає в ній особисті речі та утримує кімнату в житловому стані, що підтверджено також і показами свідків. Крім того, суд бере до уваги, що за наявної у відповідача заборгованості по сплаті комунальних послуг за період 2014-2015 р.р., відповідачем з 2003 року такі послуги сплачуються за користування житловим приміщенням, що свідчить про наявний інтерес ОСОБА_2 щодо збереження і утримання ним спірної житлової кімнати.

При цьому суд критично відноситься до твердження позивача про необхідність заселення студентів, оскільки дана обставина не може бути підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом. При цьому, що відповідач був в установленому порядку заселений у вказану кімнату гуртожитку та позивач не довів, що особа була відсутня понад шість місяців у ній.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності позивачем факту відсутності відповідача понад встановлений строк, визначений нормами ЖК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 47, 48 Конституції України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, Примірним Положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Національного університету харчових технологій в особі Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повний текст рішення буде виготовлений у встановлений ч.3 ст.209 ЦПК України пятиденний строк.

Суддя: