У Х В А Л А

24 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Григор'євої Л.І.,

Гуменюка В.І., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, комунального підприємства «Єдина аварійна диспетчерська служба м. Сєвєродонецька», страхової компанії «Універсальна» про відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

встановила:

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 квітня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_4, комунального підприємства "Єдина аварійна диспетчерська служба м. Сєвєродонецька" (далі - КП "ЄАДСС") та страхової компанії "Універсальна" (далі - СК України "Універсальна") 185 тис. 184 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року рішення районного суду змінено: стягнуто з КП "ЄАДСС" на користь позивачки 87 тис. 960 грн у відшкодування моральної шкоди, а з СК "Універсальна" - 2 тис. 40 грн у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін.

9 квітня 2015 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року з підстав, передбачених пп. 1, 4 ст. 355 ЦПК України, а саме статей 12, 31, 32 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Для прикладу наявності зазначеної підстави ОСОБА_3 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року, від 19 квітня 2013 року, від 22 червня 2011 року та від 23 січня 2013 року, в яких, на її думку, зазначені норми права застосовані по-іншому.

Прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, заявниця зазначає постанови Верховного Суду України від 12 грудня 2011 року та від 4 червня 2014 року.

У судовому рішенні у справі, про перегляд якої подано заяву, касаційний суд, залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 погодився з висновками апеляційного суду про те, що особами, які несуть відповідальність перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки є КП "ЄАДСС" та СК "Універсальна".

У той самий час зміст наданих для порівняння ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року, від 19 квітня 2013 року, від 22 червня 2011 року та від 23 січня 2013 року, не свідчить про ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Доводи заяви ОСОБА_3 про перегляд судового рішення Верховним Судом України з підстав невідповідності оскаржуваного судового рішення висновку викладеному у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2011 року та від 4 червня 2014 року є необґрунтованими, оскільки Верховний Суд України у постанові від 12 грудня 2011 року вирішував питання визнання недійсності договору поставки, а у постанові від 4 червня 2014 року Верховний Суд України дійшов висновку про те, що якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку.

Отже, виходячи із доводів заяви ОСОБА_3, змісту судового рішення касаційного суду, що переглядається відсутні підстави, які б свідчили про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Із огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені в заяві ОСОБА_3 не вказують на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а тому у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, комунального підприємства «Єдина аварійна диспетчерська служба м. Сєвєродонецька», страхової компанії «Універсальна» про відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук