Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Городецької Л.М.

при секретарі - Скочиляс І.М.

з участю представників

позивача ОСОБА_1,

відповідача Бойковича Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Львівської державної фінансової академії про поновлення на роботі, та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Львівської державної фінансової академії про поновлення на роботі, та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позивачем неодноразово подавались уточнення до позову, 04.12.2013 року подано доповнення до позовної заяви, відповідно до яких просить поновити її на посаді асистента кафедри гуманітарних та соціальних наук Державної фінансової академії (м.Львів) з 01 вересня 2013 року; стягнути з Львівської державної фінансової академії на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2013 року до дня поновлення на роботі; допустити негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 14 вересня 2005 року по 31 серпня 2013 року вона працювала асистентом кафедри соціальних і гуманітарних дисциплін Львівської державної фінансової академії. 18.05.2012 року захистила кандидатську дисертацію на здобуття наукового ступеня кандидата політичних наук. Протягом 2005-2013рр. Академія в особі ректора ОСОБА_4 продовжувала з нею контракт, вносячи в нього відповідні зміни без правових підстав, та після повернення її з відпустки по догляду за дитиною, скоротила обсяг педагогічного навантаження із 1 ставки до 0,25 (наказ №78-осп від 30.08.2011 року). 25.06.2013 року відповідач повідомив її про припинення контракту в зв'язку із закінченням терміну його дії. У відповідь на її службовий лист щодо продовження контракту, ректор Академії повідомив, що на даний час немає можливості для продовження контракту в зв'язку із скороченням науково-педагогічного навантаження на 2013-2014 навчальні роки, однак дане скорочення не мало місце, оскільки відсутній наказ про скорочення науково-педагогічного навантаження чи кадрового складу. Наказом №36-осп від 30.08.2013 року вона була звільнена на підставі п.2 ст.36 КЗпПУ. Вважає, що припинення контракту є незаконним, так як її педагогічне навантаження 2012-2013рр. в обсязі 0,25 ставки було розподілено між іншими викладачами кафедри соціальних і гуманітарних дисциплін ЛДФА, в той час, як її рівень кваліфікації є вищим, ніж працівників, яким було перерозподілено години. Таке ставлення до неї є виявом прямої дискримінації, оскільки до працівників кафедри, які опинились в аналогічній ситуації, ставлення з боку керівництва було зовсім іншим. Просить позов задоволити.

У судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали з мотивів, викладених у фабулі позову, та доповненнях до позову. Просили позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, викладених у письмових запереченнях (а.с.14), та письмових поясненнях (а.с.54). Просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, та письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 було прийнято на посаду асистента кафедри соціальних і гуманітарних дисциплін Львівської державної фінансової академії з укладенням контракту №17 від 14.09.2005 року.

Прийняття на роботу працівників шляхом укладання з ними контракту власником або уповноваженим ним органом може здійснюватись у випадках, прямо передбачених законом.

Пунктом 3 статті 54 Закону України "Про вищу освіту" передбачено, що педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору.

Відповідно до ст.23 КЗпП трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, а також таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Пунктом 10 Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України №744 від 24.12.2002 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2013 року за №600/7921, зазначено, що відповідно до чинного законодавства при прийнятті на роботу науково-педагогічних працівників може укладатися безстроковий, строковий трудовий договір, у том числі контракт; термін строкового трудового договору встановлюється за погодженням сторін; вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що з ОСОБА_3 був укладений контракт відповідно до вищевказаних норм. Відповідно до умов контракту, сторонами були встановлені строк його дії, права, обов'язки та відповідальність сторін.

У зв'язку із внесеними змінами до укладеного контракту, наказом №83-осп від 30.08.2006 року ОСОБА_3 - асистенту кафедри соціальних і гуманітарних дисциплін на 0,5 ставки, продовжено термін дії строкового договору з 01.09.2006+ року по 31.08.2009 року.

Надалі наказом №81-осп від 31.08.2007 року у зв'язку із внесенням змін до укладених контрактів, позивача переведено з 01.09.2007 року по 31.08.2009 року на посаду асистента кафедри соціальних та гуманітарних дисциплін на повну ставку.

З 09.09.2008 року по 21.07.2011 року ОСОБА_3 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що стверджується наказом №145-в від 03.09.2008 року.

Наказом №78-осп від 30.08.2011 року ОСОБА_3 переведено з 01.09.2011 року по 31.08.2012 року на посаду асистента кафедри соціальних і гуманітарних наук на 0,25 ставки в зв'язку із внесенням за згодою сторін змін до контракту.

Наказом №71-осп від 31.08.2012 року ОСОБА_3 продовжено термін дії контракту з 01.09.2012 року по 30.08.2013 року.

Судом встановлено, що внесення змін до контракту №17 від 14.09.2005 року здійснювалося за угодою сторін у письмовій формі з дотриманням пункту 7.7 контракту, що підтверджується підписами сторін.

Згідно пункту 6.1 контракту, підставами для розірвання контракту є закінчення строку його дії. При цьому, керівник закладу освіти і працівник повинні за згодою сторін не пізніше як за два місяці визначитися у такому: контракт припиняє свою дію, контракт продовжується або укладається на новий термін. Контракт не може переходити в договір на невизначений строк відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП, коди кожна сторона не поставила питання про його припинення Якщо у цей термін сторони не визначилися, то контракт продовжується на новий термін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було дотримано вимоги п.6.1 контракту, та керівництво Львівської державної фінансової академії визначилося у питанні припинення дії контракту з ОСОБА_3 з 31.08.2013 року. Про припинення контракту з 31.08.2013 року позивач була письмово повідомлена 25.06.2013 року, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_3 на повідомленні про припинення.

Також встановлено, що ОСОБА_3 12.08.2013 року зверталася до Львівської державної фінансової академії з проханням продовжити трудові відносини на 2013-2014 рр., однак відповідачем було надано відповідь про неможливість продовження контракту в зв'язку з припиненням дії контракту, та скороченням науково-педагогічного навантаження на 2013-2014рр., що підтверджується листом №01-13/865 від 16.08.2013 року.

Наказом №36-осп від 30.08.2013 року ОСОБА_3 31.08.2013 року звільнено з посади асистента кафедри соціальних і гуманітарних дисциплін на 0,25 ставки, в зв'язку із закінченням строку дії контракту.

Пунктом 2 ст.36 КЗпП України передбачено можливість припинення трудового договору в зв'язку із закінченням його строку. Припинення трудового договору після закінчення строку його дії не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника.

Як на підставу своїх позовних вимог ОСОБА_3 покликається на те, що її педагогічне навантаження 2012-2013рр. в обсязі 0,25 ставки було розподілено між іншими викладачами кафедри соціальних і гуманітарних дисциплін Львівської державної фінансової академії, в той час, як її рівень кваліфікації є вищим, ніж працівників, яким було перерозподілено години.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача та вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 викладала вибіркову дисципліну "Паблік рилейшинз", яку при формуванні навчальних планів та навчальних програм на 2013-2014рр. було вилучено з переліку навчальних дисциплін, закріплених за кафедрою соціальних і гуманітарних дисциплін.

Відповідно до Положення про освітньо-кваліфікаційні рівні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №65 від 20.01.1998 року, навчальні заклади самостійно визначають перелік та зміст вибіркових навчальних дисциплін освітньо-професійних програм, а також розробляють структурно-логічну схему навчання, робочі програми нормативних навчальних дисциплін.

Також ОСОБА_3 як на підставу своїх позовних вимог покликається на те, що її звільнення є виявом прямої дискримінації, однак суд не приймає до уваги та вважає такі доводи позивача необґрунтованими, оскільки підставою для звільнення позивача з роботи є саме закінчення строку дії контракту №17 від 14.09.2005 року, укладеного між ОСОБА_3 та Львівською державною фінансовою академією, а не суб'єктивний фактор - особиста неприязнь з боку керівництва академії.

Крім того, ОСОБА_3 не подано жодних належних доказів на підтвердження вказаних обставин, та доказів вчинення відповідачем щодо неї будь-яких дій, які б підтверджували факт неприязного ставлення до неї.

Згідно ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини четвертої статті 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд також виходив з того, при звільненні ОСОБА_3 з роботи згідно наказу №36-осп від 30.08.2013 року в зв'язку із закінченням терміну дії контракту, Територіальною державною фінансовою інспекцією праці у Львівській області не було встановлено порушень законодавства про працю, що підтверджується актом перевірки додержання суб'єктом господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №7 від 17.10.2013 року.

Крім того, суд приймає до уваги те, що після звільнення ОСОБА_3 з посади асистента кафедри соціальних і гуманітарних дисциплін Львівської державної фінансової академії, позивач ОСОБА_3 уклала строковий трудовий договір з Національним університетом "Львівська політехніка", що підтверджується наказом №2609-3-03 від 07.10.2013 року, який надалі 30.06.2014 року продовжено на строк 3 (три) роки.

Таким чином, враховуючи вищевказане, суд вважає, що звільнення ОСОБА_3 з посади асистента кафедри соціальних і гуманітарних дисциплін Львівської державної фінансової академії, у зв'язку із закінченням терміну дії контракту, було здійснено правомірно з дотриманням пункту 6.1 контракту №17 від 14.09.2005 року та пункту 2 ст.36 КЗпП України, а відтак, у задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.36 КЗпП України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_3 до Львівської державної фінансової академії про поновлення на роботі, та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М.Городецька