У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Гвоздика П.О., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану по м. Дрогобичу РС ДМРУЮ м. Дрогобича про визнання розірвання шлюбу недійсним, анулювання актового запису про розірвання шлюбу, визнання свідоцтва про розірвання шлюбу недійсним та поновлення строку звернення до суду за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що з 21 серпня 1971 року перебував у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У березні 2014 року він звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому повідомили про неможливість видачі такого свідоцтва, у зв'язку з тим, що він із дружиною був розлучений.

Посилаючись на те, що до відділу реєстрації актів цивільного стану із заявою про розірвання шлюбу не звертався, в актовому записі про розірвання шлюбу не розписувався, просив суд визнати розірвання шлюбу недійсним, анулювати актовий запис про розірвання шлюбу від 27 жовтня 1993 року та визнати свідоцтва про розірвання шлюбу, видані на його ім'я та на ім'я ОСОБА_5 недійсними.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 червня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове по суті позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що реєстрація розірвання шлюбу між подружжям проведена на підставі їх спільної заяви, у відповідності до діючого законодавства, у зв'язку з чим дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.
Гвоздик П.О. Іваненко Ю.Г.