Справа № 460/1348/13 Головуючий у 1 інстанції: Тесля Б.І.
Провадження № 22-ц/783/2338/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року колегія суддів судової паати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю боржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 4 квітня 2013 року у справі за поданням державного виконавця ВДВС Яворівського РУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року державний виконавець Відділу ДВС Яворівського РУЮ Львівської області звернувся в суд з поданням та просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон боржника: гр. України, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Оскаржуваною ухвалою подання державного виконавця ВДВС Яворівського РУЮ Кущ Л.М. задоволено та тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, жительці с. Прилбичі Яворівського р-ну Львівської області до повного погашення заборгованості.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_2 Вважає її такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні подання відмовити. Мотивує тим, що вказана ухвала прийнята судом без будь-якого мотивування та посилання на докази ухилення нею від виконання рішення суду. Зазначення в поданні державного виконавця про те, що вона не з'являється на виклики не відповідає дійсності, оскільки на виклики з'являлась, надала державному виконавцю дані про своє майно для його арешту, вартість якого значно перевищує суму боргу (автомобіль Опель Віваро, 2001 р.в. д.н.з. НОМЕР_1) та не ухилялась від виконання рішення суду. Державний виконавець жодного разу за її неявку до встановленої ст. 90 Закону України «Про виконавче провадження» відповідальності не притягував. Про винесення ухвали дізналась при спробі тимчасово вибути за межі України.

Інші учасники в судове засідання не з»явились, належно повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою, про що наявні розписки про отримання судових повісток, причин неявки не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України".

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в «їзду в Україну громадян України», може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов"язань, покладених на нього рішенням суду, до виконання зобов"язань.

У відповідності до п. 18 частини 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов»язань за рішенням.

Аналіз зазначених норми свідчить про те, що обов»язковою передумовою звернення державного виконавця з таким поданням є ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовим рішенням.

Задовольняючи подання державного виконавця відділу ДВС Яворівського РУЮ та тимчасово обмежуючи громадянку України ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до повного погашення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що для цього є підстави, передбачені ст. 377-1 ЦПК України.

Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується та вважає, що такий не відповідає матеріалам справи та не ґрунтується на вимогах закону.

Матеріалами справи встановлено, що на виконанні у ВДВС Яворівського РУЮ знаходиться виконавчий документ /наказ/ №0031375 від 05.11.2012 року, виданий Господарським судом Львівської області про стягнення із боржниці 4 512 грн. 45 коп. заборгованості перед ТзОВ «Опрема-Львів ПС», а також судових витрат в розмірі 1 609 грн. 50 коп.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС Яворівського РУЮ Кущ Л.М. ВП №35977335 від 14.01.2013 року відкрито виконавче провадження та надано боржнику термін для добровільного виконання до 21.01.2013 року.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 22.01.2013 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 та заборонено здійснювати його відчуження.

Звертаючись у лютому 2013 року в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, погодженого начальником Відділу ДВС Яворівського РУЮ, державний виконавець з посиланням на ст.ст.5, 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України» та ст. 377-1 ЦПК України просив тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду її за межі України. Як зазначено у додатку до подання, долучив копії матеріалів виконавчого провадження, а саме: копію виконавчого документа, копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копію запиту та виклик до державного виконавця, однак, окрім наявності постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, такі в матеріалах справи відсутні.

Тобто, з долучених до подання доказів вбачається, що державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» вчинялися певні виконавчі дії по виконанню наказу Господарського суду №0031375 від 05.11.2012, однак з таких не убачається, що боржник ухиляється від виконання своїх боргових зобов'язань.

Окрім того, як встановлено матеріалами справи, постановою іншого державного виконавця Відділу ДВС Яворівського РУЮ від 31.12.2014 року, виконавчий документ повернутий стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно на яке можна було звернути стягнення, а вжиті державний виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Враховуючи вищенаведені доводи, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення подання державного виконавця відділу ДВС Яворівського РУЮ Львівської області, оскільки надані виконавцем докази не свідчать про ухилення ОСОБА_2 обов'язку від виконання нею зобов'язання покладеного за судовим рішенням і таких обставин не встановлено судом першої інстанції при розгляді подання.

Інших доказів, які б підтверджували про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання покладених на неї зобов'язань, державним виконавцем при зверненні до суду не подано. Державний виконавець покликається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобов'язання, покладених на нього за судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань.

За таких обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.6 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 4 квітня 2013 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання державного виконавця відділу ДВС Яворівського РУЮ Львівської області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді