Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
________________________________________________________________________
Справа :2-1569/07
Номер провадження : 6/484/37/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі

судді Фортуни Т.Ю.

за участю секретаря судового засідання Озернюк М.К.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Первомайськ подання державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_1 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2

про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без вилучення паспортного документа,

встановив:

до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області державним виконавцем відділу ДВС ОСОБА_1 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 внесено подання № 323/22 від 21.04.2015 р. про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України. Свої вимоги державний виконавець мотивував тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист № 2-1569/07 від 17.09.2007 р., виданий Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення аліментів в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4 на утримання доньки Ірини, ІНФОРМАЦІЯ_2. Боржник рішення суду не виконує, не вважаючи на те, що державним виконавцем вжито всіх, передбачених чинним законодавством, заходів примусового виконання рішень, має борг в сумі 5 593,63 грн., ухиляється від виконання зобовязань, що підтверджується викликами державного виконавця від 16.05.2014 р., 27.05.2014 р., 11.06.2014 р., 10.02.2015 р. та 27.03.2015 р.

В судовому засіданні державний виконавець підтримав внесене подання.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку із цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

У внесеному поданні державного виконавця та доданих до нього матеріалів не надано доказів про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.02.2014 р. про примусове виконання виконавчого листа № 2-1569/07 виданого 17.09.2007 р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області. Також, матеріали подання не містять доказів вручення боржнику повідомлення про виклик державного виконавця № 15679/22 від 11.06.2014 р.; повідомлення № 10852/22 судом не прийнято як доказ, оскільки його дату неможливо встановити через неякісну копію повідомлення, яку надано суду. Повідомлення державного виконавця № 11795/22 від 27.05.2014 р. вручено боржнику 31.05.2014 р., після чого боржником було сплачено 447,75 грн., про що свідчить довідка-розрахунок. Повідомлення державного виконавця № 1879/22 від 10.02.2015 р. вручено боржнику 12.02.2015 р., повідомлення державного виконавця № 5538/22 від 27.03.2015 р. вручено боржнику 03.04. 2015 р., після чого боржником виплати не здійснювались. Чи зумовлено невиконання боржником своїх обовязків його ухиленням від виконання, тобто він має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин, державним виконавцем не доведено. Крім того, матеріали подання не містять відомостей щодо майнового стану боржника.

ОСОБА_1 міськрайонного центру зайнятості № 02-358/01 від 06.04.2015 р. про те, що ОСОБА_3 на обліку в центрі зайнятості не перебуває, та лист Філії Миколаївського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» № 643 від квітня 2015 року про те, що ОСОБА_3 у даному банку не має внесків, не є достатніми доказами того, що держвний виконавець дотримався обовязків і скористався правами, передбаченими ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи фактичні обставини справи, зміст подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа і доданих до нього доказів, суд приходить до висновку про недоведеність факту свідомого та умисного ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. ст. 60, 208, 210, 377-1 ЦПК України, суд

ухвалив:

в задоволенні подання державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_1 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.Ю. Фортуна