Провадження №2/485/194/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 травня 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Квєтка І.А.,

при секретарі - Шеремет Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Снігурівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2015 року ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №A247RG102970171 від 11 січня 2013 року.

В заяві зазначив, що за умовами укладеного з відповідачем вказаного договору надав йому кредит у розмірі 4977.52 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік, на суму залишку заборгованості по кредиту.

Відповідач свого зобовязання по поверненню суми кредиту належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 18 лютого 2015 року допустив заборгованість у розмірі 11458.72 грн., з яких: заборгованість по кредиту 4977.54 грн., заборгованість за відсотками 3.49 грн., заборгованість по комісії 744.15 грн., по пені 4711.70 грн., штрафу 500 грн. (фіксована частина) та 521.84 грн. (процентна складова).

Просить стягнути з відповідача зазначену суму боргу, а також судові витрати.

В судове засідання належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач за належного повідомлення за місцем реєстрації та через оголошення в газеті у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, а тому, суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне.

Між сторонами склалися цивільні правовідносини, що випливають із зобовязальних по кредитному договору.

Як встановлено судом, 11 січня 2013 року між ПАТ Акцент-Банк та ОСОБА_1 на підставі заяви останнього № A247RG102970171 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу строковий кредит в розмірі 4977.54 грн. на строк 12 місяців з 11.01.2013р. по 10.01.2014 року включно, на придбання товару, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12% річних на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту 148.83 грн. Погашення заборгованості здійснюється: в період з 20 по 24 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 415.07 грн., а з 25.07.2013 р - 563.9 грн.

Як вбачається з цієї заяви, - дана заява разом з Умовами та правилами і Тарифами складають між сторонами кредитно-заставний договір (а.с.5).

За умовами Договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 грн.

Згідно з ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК).

Відповідач, отримавши грошові кошти, свої зобов'язання за кредитом виконував не вчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого має заборгованість, яка станом на 18 лютого 2014 року становить 4977,54 грн. - за кредитом, 3,49 грн. за відсотками, 4711,70 грн. - за комісіями, 4711,70 грн. по пені, а всього 10436,88 грн.

Вказана заборгованість підтверджена розрахунком .

За такого, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 500 грн. фіксована частина та 521,84 грн. процентна складова, посилаючись на п.5.3 ОСОБА_2 надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), у відповідності до якого при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Згідно із ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Разом з тим, як вбачається з представлених позивачем ОСОБА_2 надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) вони не містять підпису позичальника, дати їх затвердження, періоду дії. Позивач на вимогу суду не представив належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці ОСОБА_2 розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що ОСОБА_2 містили положення щодо сплати штрафів, або в подальшому такі ОСОБА_2 не змінювались, тоді як заява позичальника, графік погашення кредиту, довідка про умови кредитування таких зобов"язань позичальника не містять. Вказане свідчить про те, що вказані ОСОБА_2 не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору (правова позиція Верховного Суду України у справі №6-240цс14 від 11.02.2015 року), а тому й обґрунтована на їх підставі вимога позивача про стягнення штрафів безпідставна.

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі №6-16цс15 від 11 березня 2015 року відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, а саме заборгованості по тілу кредиту 4977,54 грн., процентам 3,49 грн., комісія - 744,15 грн., 4711,70 грн. пені, а всього 10436.88грн.

Відповідно до статті 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 221 грн. 88 коп.

Керуючись ст.57-60, 212-215, 224-232 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» () 10436 грн. 88 коп. заборгованості за кредитним договором № A247RG102970171 від 11 січня 2013 року, станом на 18.02.2014 року, з яких заборгованість по тілу кредиту 4977,54 грн., процентам 3,49 грн., комісія- 744,15 грн., 4711,70 грн. пені та 221 грн.88 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте Снігурівським районним судом за заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ