Провадження № 22-ц/773/365/15 Категорія: 34 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія (далі - ПАТ УАСК) "АСКА" про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою відповідача ПАТ "УАСК "АСКА" на заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 20 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 28 жовтня 2013 року по вул. Чехова в м. Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої його автомобіль марки "Toyota Hilux", реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, чим йому завдано матеріальну шкоду на суму 20461,08 грн.

Згідно з рахунком фактурою № АК 00018458 від 24 грудня 2013 року вартість проведення ремонту оцінено на загальну суму 20461,08 грн.

07 травня 2014 року відповідачем перераховано на адресу ТОВ "Автоконцепт" для ремонту автомобіля частину коштів у розмірі 11514,74 грн., тобто недоплата становить 8943,34 грн.

Враховуючи викладене просив стягнути з відповідача 8943,34 грн. невиплаченої частини страхового відшкодування, пеню в розмірі 253,71 грн. та понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 20 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ПАТ "УАСК "АСКА" на користь ОСОБА_1 невиплачену частину страхового відшкодування в розмірі 8946 грн. 34 коп., пеню в розмірі 167 грн. 29 коп., 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору та 500 грн. за надання правової допомоги, а всього 9857 грн. 23 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідач ПАТ "УАСК "АСКА" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати у зв'язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

З матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Українська страхова компанія "АСКА" укладений договір страхування транспортного засобу "Toyota Hilux", державний номерний знак НОМЕР_1.

28.10.2013 року по вул. Чехова в м. Луцьку стався страховий випадок - дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої застрахованому транспортному засобу завдано механічних ушкоджень (а. с. 8).

Позивач повідомив страховика про настання страхового випадку.

29.10.2013 року ПАТ "УАСК "АСКА" видала направлення до експертної установи "Укравтоекспертиза-Ассист" про проведення автотоварознавчої експертизи автомобіля.

З пояснень позивача вбачається, що за погодженням із страховою компанією, він звернувся до представника "Toyota" по регіону - ТОВ "Автоконцепт" для визначення вартості ремонтних робіт (а. с. 9).

07.05.2014 року на розрахунковий рахунок ТОВ "Автоконцепт" надійшли кошти страхового відшкодування у сумі 11 514.74 грн. для ремонту належного ОСОБА_1 автомобіля (а. с. 12).

Із надісланого заперечення ПАТ "УАСК "АСКА" на позовну заяву вбачається, що така сума страхового відшкодування виплачена виходячи із розміру матеріального збитку, завданого транспортному засобу ОСОБА_1, визначеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 (а. с. 39-40).

Тому, не погоджуючись з розміром перерахованого на СТО страхового відшкодування, враховуючи, що з часу ДТП зросли ціни на запчастини, збільшилась вартість робіт, позивач 19.11.2014 року звернувся до суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_5, яким у звіті № 233/14 від 19.11.2014 року визначено розмір матеріального збитку в сумі 25 214.46 грн. (а. с. 81-98).

З мотивувальної частини цього звіту вбачається, що у розмір матеріального збитку сума ПДВ не включена, що відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

У зв'язку з недостатністю страхового відшкодування позивач не відремонтував автомобіля.

Із змісту позовної заяви та пояснень позивача і його представника у суді першої та апеляційної інстанції вбачається, що хоча згідно із звітом № 233/14 від 19.11.2014 року розмір збитку визначений у сумі 25 214.46 грн., вони обмежили свої позовні вимоги про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування виходячи із розміру матеріального збитку 20 461.08 грн., що є нижчим від розміру, визначеного експертом у вказаному звіті.

Встановивши вказані обставини, суд, на підставі ст.ст. 526, 1194 ЦК України, ст.ст. 22.1, 28, 29, 36.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з урахування п.5.4 Договору та виходячи із розміру заявлених позовних вимог, розмір яких є меншим від фактичного розміру матеріального збитку, дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування та пені за кожен день прострочки на час ухвалення рішення.

Доводи апелянта про те, що позов пред'явлено до неналежного відповідача спростовуються заявою позивача про заміну відповідача та ухвалою Луцького міськрайонного суду від 06 листопада 2014 року, згідно з якою до участі у справі як відповідача залучено ПАТ "УАСК "АСКА" (а. с. 19, 75).

Покликання на несвоєчасність повідомлення про дату судового засідання не впливає на правильність рішення суду першої інстанції. Більше того, відповідач жодного разу не був присутнім у судових засіданнях як у суді першої, так і у суді апеляційної інстанції, а подані ним письмові пояснення та заперечення судом досліджені.

В апеляційній скарзі відповідач безпідставно вказує на недотримання судом вимог ст. 627, 629, ЦК України, ст.ст. 8, 9 Закону України "Про страхування".

Зокрема, при ухваленні судом рішення, виходячи із передбачених ст.ст. 627, 629 ЦК України принципів свободи та обов'язковості договору, ураховуючи п. 4.2 Договору суд врахував при визначенні розміру відшкодування звіт № 233/14 від 19.11.2014 року суб'єкта оціночної діяльності, який має вищу автотехнічну освіту, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів (а.с.81, 98). Апелянт, покликаючись на неналежність поданого позивачем звіту одночасно пропонує взяти за основу наданий ПАТ "УАСК "АСКА" звіт, на підставі якого виплачено страхове відшкодування, який проведено особою, що має такі ж самі повноваження, а саме - є суб'єктом оціночної діяльності, має вищу освіту, зареєстрований в Державному реєстрі оцінки.

З рішення суду вбачається, що при його ухваленні судом взято до уваги саме звіт № 233/14 від 19.11.2014 року, а не розрахунки СТО.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

На порушення вимог вказаних положень Закону, відповідач не довів належними та допустимими доказами, тієї обставини, що пошкодження автомобіля, враховані суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 у звіті № 233/14 від 19.11.2014 року, не відносяться до страхового випадку.

На виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, судом апеляційної інстанції, з метою сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин у справі, двічі оголошувалась перерва та роз'яснювалось відповідачу обов'язок доказування, постановлено ухвалу про витребування доказів - матеріалів розслідування страхового випадку, страхового акта та рішення про виплату страхового відшкодування з метою дослідження, які саме ушкодження були зафіксовані страховим комісаром безпосередньо після ДТП (а. с. 153, 172, ). Однак, відповідач цих доказів в повному обсязі не надав, а обмежився наданням частково читабельного звіту про оцінку транспортного засобу (175-209, 191, 195).

Страхового акта, який би дозволив спростувати доводи позивача про те, що всі ушкодження автомобіля відносяться до страхового випадку, надано не було. При цьому, відповідач просив розглядати справу на підставі наявних матеріалів, які не спростовують доводів позивача (а. с.174).

Судом першої інстанції підставно не взято до уваги роз'яснення експерта ОСОБА_4 від 13.02.2014 року з приводу розбіжностей при визначенні матеріального збитку (а. с. 69-70) з огляду на таке.

В п. 1 листа не вказано, на підставі яких доказів оцінювач дійшов до висновку, що пошкодження переднього правого крила не відноситься до страхового випадку. До того ж, таке твердження суперечить довідці відділення ДАІ Луцького МВ УМВС України у Волинській області (а.с.8), а також поясненням позивача ОСОБА_1 про те, що вперше механічних ушкоджень автомобіль зазнав 28.10.2013 року-у день ДТП, що є страховим випадком.

Інформація у п. 2 спростовується висновком № 233/14 від 19.11.2014 року, у якому вказано не про заміну підсилювача бампера, а про його ремонт (а. с. 87).

Викладена у п. 3 інформація з приводу ушкодження бампера переднього, фароомивача протитуманної фари, та інших частин автомобіля, назву яких прочитати неможливо у зв'язку з неналежною якістю наданої відповідачем копії довідки, містить припущення і не є категоричною, тому не спростовує доводів позивача про одержані автомобілем ушкодження саме в зазначений ним день.

Також, відповідач не подав доказів, які вказують, що застрахований ОСОБА_1 автомобіль, крім даного ДТП, був ушкоджений в інших дорожньо-транспортних пригодах.

Визначена у наданому позивачем звіті вартість 1 години ремонтних робіт відповідає вимогам п. 4.2.4 Договору, згідно з яким вартість ремонтних робіт розраховується на підставі нормогодини таких робіт на фірмовій чи гарантійній СТО.

Рішення суду про стягнення пені відповідає вимогам п. 5.4 Договору (а. с. 23).

З матеріалів справи вбачається, що адвокат ОСОБА_2 діяв на підставі Договору про надання правової допомоги позивачу ОСОБА_1 (а. с. 143-144, 212), тому стягнення з відповідача витрат на правову допомогу ґрунтується на положеннях п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що при його ухваленні судом дотримано вимоги закону, викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 20 листопада 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: