Провадження № 2/522/2036/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УСК»ГАРАНТ-АВТО», ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «УСК»ГАРАНТ-АВТО», ОСОБА_2 про стягнення матеріальних та моральних збитків за пошкодження транспортного засобу, посилаючись на те, що 08 квітня 2014 р., о 15 годині 50 хвилин, ОСОБА_2, керуючи автомобілем „ДЕУ, д/н НОМЕР_1, рухаючись у м. Одесі, на перехресті пл. 10-го Квітня з вул. Піонерською, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем „Тойота", д/н НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_1 Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2014 року у справі № 521 /5390/14-п, ОСОБА_2 був визнаний винним у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди і притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

У позові ОСОБА_1 вказує, що автомобіль "Тойота", д/н НОМЕР_2, відповідно до свідоцтва про реєстрацію, належить на праві власності ОСОБА_3, однак фактично перебуває у володінні та користуванні позивача ОСОБА_1, в тому числі і на/момент дорожньо-транспортної пригоди, на підставі п. 2.2 Правил дорожнього руху, який дозволяє власнику транспортного засобу передавати його у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. З огляду на вищевикладене, позивачка вважає, що ОСОБА_1 як особа, яка на правовій підставі володіла автомобілем "Тойота", д/н НОМЕР_2, має право на захист своїх майнових прав.

У результаті ДТП автомобіль "Тойота", д/н НОМЕР_2, одержав механічні ушкодження, у зв'язку з якими сума заподіяного ОСОБА_1 збитку, відповідно до висновку № 5243 експертного автотоварознавчого дослідження від 11.10.2014 р. склала 23045 (двадцять три тисячи сорок п'ять) грн. 57 коп. За проведення автотоварознавчого дослідження ОСОБА_1 сплатила 600 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2, на момент ДТП була застрахована страховиком - Публічним акціонерним товариством (ПАТ) „Українська страхова компанія „ГАРАНТ-АВТО" (поліс серії АЕ № 1458016).

За виплатою страхового відшкодування позивач ОСОБА_1 звернулась з заявою до страховика 21 липня 2014 року (письмове повідомлення до страховика про подію, позивачка надала 09 квітня 2014 року). До заяви позивачка надала усі необхідні для отримання страхового відшкодування документи. Однак відповідач ПАТ „Українська страхова компанія „ГАРАНТ-АВТО" до цього часу належне страхове відшкодування позивачці не виплатила.

На підставі наведеного позивачка просить стягнути з ПАТ „Українська страхова компанія „ГАРАНТ-АВТО" матеріальний збиток у розмірі 23 645,57 грн., з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., а також з відповідачів судовий збір та витрати на правову допомогу.

У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, просить задовольнити позов в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити.

Представник ПАТ „Українська страхова компанія „ГАРАНТ-АВТО" у судове засідання не з'явився, сповіщався належним чином, причини неявки не повідомив.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позов просила задовольнити.

Суд, вивчивши матеріли справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України).

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 08 квітня 2014 р., о 15 годині 50 хвилин, ОСОБА_2, керуючи автомобілем „ДЕУ, д/н НОМЕР_1, рухаючись у м. Одесі, на перехресті пл. 10-го Квітня з вул. Піонерською, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем „Тойота", д/н НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_1 Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2014 року у справі № 521 /5390/14-п, ОСОБА_2 був визнаний винним у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди і притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідно до матеріалів справи власником автомобіля „Тойота", д/н НОМЕР_2, є ОСОБА_3

Позивачка у позові посилається на положення п. 13 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4 „Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

На підставі п. 2.2 Правил дорожнього руху, який дозволяє власнику транспортного засобу передавати його у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені ,має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Вимоги ст.ст. 30, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 - VI від 1.07.2004 року щодо вимог заявника про відшкодування шкоди ,заподіяної майну пов'язує з наявністю право власності на пошкоджене майно .

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Позивачка ОСОБА_1, обґрунтовуючи свої позовні вимоги положеннями щодо захисту порушених прав власності на майно та вимагаючи відшкодувати їй суму спричинених матеріальних та моральних збитків, що виникли в результаті пошкодження майна, не навела суду доказів про право власності на це майно - „Тойота", д/н НОМЕР_2.

Передача технічного паспорту ОСОБА_1 надає позивачці право від імені власника автомобіля, зокрема керувати автомобілем. В той же час належний правовстановлюючий документ на автомобіль „Тойота", д/н НОМЕР_2, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на своє ім'я, у ОСОБА_1 відсутній.

Відповідно до ст..10, 60 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте позивачка не надала суду відповідних доказів та наявності і розміру заявленої позивачкою моральної шкоди.

Таким чином, матеріали справи та доводи ОСОБА_1 не дають підстав для висновку суду щодо порушення відповідачами її суб'єктивних цивільних прав, яке потребує правового захисту саме з приводу пошкодження її майна та завдання моральної шкоди.

За таких підстав, оцінивши всі зібрані за справою докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «УСК»ГАРАНТ-АВТО», ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП - відмовити.

Апеляцій на скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: 19.03.2015