Справа № 274/440/15-ц
Провадження № 2/0274/608/15
29.04.2015 м. Бердичів
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого - судді Хуторної І.Ю.,
за участю секретаря Соломянюк Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди, -
У позові посилається на статті 525, 526, 536, 1049,1050 ЦК України
У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві. Додатково на запитання, пояснив, що відомості щодо вчинення відносно нього злочину відповідачем до ЄРДР не були внесені.
Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, позов не оспорив, заперечень до суду не направив.
Зі згоди позивача, відповідно до статті 224 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.
Доказів на підтвердження іншого суду не надано.
Відповідно до статті 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).
Відповідно до статей 1046, 1047 частини другої ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (стаття 545 ЦК України).
Оскільки оригінал розписки наданий позивачем для приєднання до матеріалів справи, борг відповідачем не повернутий.
Щодо того, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 9500 гривень та 1050 доларів США, а тому має повернути загалом 37 176, 65 гривень, на що посилається позивач у позові, суд зазначає таке.
Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження розміру грошових коштів, які позивач передав відповідачеві у судовому засідання допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які показали, що ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 9500 гривень та 1050 доларів США
Поряд з тим, суд не бере за основу показання вказаних свідків щодо того у якій валюті та у якій сумі фактично передавалися грошові кошти ОСОБА_2, як недопустимий доказ, виходячи з такого.
Відповідно до частини другої статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину.
Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 611 ЦК Україниу разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.
Договором, укладеним між сторонами не встановлено відповідальності за порушення зобов'язань у виді відшкодування моральної шкоди.
Норми закону що регулюють правовідносини щодо договору позики не передбачають відшкодування моральної шкоди за невиконання умов договору щодо повернення позики.
Положення частини першої статті 23 ЦК України, згідно з якою особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, не можна розуміти таким чином, що особа має право на відшкодування моральної шкоди в будь-якому випадку, коли її права порушуються, оскільки ЦК України містить численні норми, якими передбачаються випадки, у яких допускається відшкодування моральної шкоди (зокрема частина третя статті 39, частина друга статті 200, частина друга статті 216, частина третя статті 225 ЦК Українитощо).
Оскільки ні договором, ні законом не передбачено відшкодування моральної шкоди за невиконання договору позики, суд відмовляє в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди.
Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, відшкодуванню підлягають витрати пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки суд задовольняє позов частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути 220 гривень витрат по сплаті судового збору за вимогу майнового характеру, пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Витрати позивача по сплаті судового збору за вимогу немайнового характеру суд не відшкодовує, оскільки в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди судом відмовлено.
Керуючись статтями 10, 11, 57 - 61, 88, 213- 215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний код НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень боргу за договором позики.
В задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний код НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 220 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: І.Ю. Хуторна