Справа № 200/5328/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевій Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", третя особа - Головне Дніпропетровське обласне управління у справах захисту прав споживачів, про захист прав споживачів та визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту та договору поруки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів. В обґрунтування своїх вимог позивач з урахуванням уточнень посилається на те, що 18 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком АТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 , відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 40 000,00 доларів США, з остаточним строком погашення не пізніше 20 квітня 2015 року та сплатою відсотків у розмірі 13% річних. З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2, було укладено Договір поруки №0/3 від 18 квітня 2008 року, згідно умов якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, як солідарні боржники.

Позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі. Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_1 з листопада 2012 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання та має значну заборгованість. Таким чином, заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 18 квітня 2008 року станом на 12.01.2015 року становить 455 774 грн. 94 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 17 902,25 доларів США, що еквівалентно 281 953,04 грн.; заборгованість по відсоткам - 6 928,93 доларів США, що еквівалентно 109 127 грн. 79 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 48 548 грн. 74 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками в сумі 16 145,37 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути на свою корить з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у вищевказаному розмірі та понесені витрати по справі.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсними договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 18.04.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, та договір поруки №0/3 від 18.04.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2

В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що всупереч вимогам Закону України "Про захист справ споживачів", Правил надання банками України споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту банком перед укладанням кредитного договору не була надана ОСОБА_1 інформація про умови кредитування та розрахунок орієнтовної сукупної вартості кредиту. Оспорюваний кредитний договір складений таким чином, що його умови не містять сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за договором, яким не визначено її як в процентному значенні у вигляді реальної процентної ставки так і в її грошовому виразі, а графік погашення кредиту, що є додатком до Договору, не відповідає вимогам його умов в частині нарахування процентів за користування кредитом. Також в кредитному договорі відсутній детальний розпис загальної вартості кредиту і таким чином відсутня істотна умова договору - ціна. ОСОБА_1 з боку банку не надано жодної інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долару США до гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання, що спричинило придбання позивачем продукції (кредиту), яка не має потрібних властивостей, а саме стійкої вартості оплати за кредит.

Крім того, пунктом 5.2. кредитного договору встановлено, що протягом дії цього договору банк відповідно до умов договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі: порушення позичальником кредитної дисципліни; погіршення фінансового стану позичальника; здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ (девальвація курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5% у порівнянні з курсом гривні до долара США, установленого НБУ на дату укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки; підвищення ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ); підвищення ставки на 3 відсоткових пункти за банковими кредитами "овернайт" НБУ з дати укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки. Банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки. При цьому у разі незгоди зі зміною процентної ставки позичальник має право у строк не пізніше останнього робочого дня? що передує даті початку дії нової ставки, вказаної у повідомленні банку, надати на адресу банку письмове повідомлення про свою незгоду із такою новою ставкою, достроково повернути банку всю суму кредитних коштів, отриманих за договором, сплатити йому в повному обсязі плату за кредит та здійснити інші платежі за договором

Тобто, в даному пункті договору закріплено право банку в односторонньому порядку змінювати в сторону збільшення процентну ставку; визначено підстави для збільшення процентної ставки; зазначено порядок повідомлення позичальника про вказані дії банку. Проте, умови п.5.2. договору не відповідають вимогам чинного законодавства, виходячи з того, що банки самостійно визначають процентні ставки для надання послуг клієнтам, проте, зазначена в договорі процентна ставка може бути змінена виключно на підставах, передбачених законодавством України. Умови, викладені в п.5.2. кредитного договору, можна трактувати досить широко і не на користь позичальника, особливо вони не дають вибору відстояти свої інтереси у разі незгоди з підняттям відсоткової ставки. Там передбачено, що позичальник або згідний на запропоновані банком умови, або має повернути достроково весь кредит, що саме по собі є дискримінацією, тобто таким, що всупереч принципу добросовісності, має наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов"язків на шкоду споживачу. Тобто за умовами договору відповідач в односторонньому порядку залишив за собою право в будь-який час підвищувати процентну ставку, а також передбачив своє право в разі незгоди позичальника чи взагалі без згоди вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином, отримавши кредит, позичальник опинився в умовах, які просто неможливо виконувати. Умова договору, якою банку надано право в будь-який час підняти відсоткову ставку або розірвати договір в односторонньому порядку і вимагати повернення кредиту, тягне за собою послідуюче визнання договору недійсним. Волевиявлення позичальника, що стосувалося підвищення відсотків під час підписання договору не було, а тим більше правочин не було спрямовано на реальне настання правових наслідків, які стосувались підвищення суми по договору споживчого кредиту. Умовами оспорюваного договору ОСОБА_1 було поставлено в невигідне становище, що порушує його права. Таким чином, редакція п.5.2. кредитного договору, якою передбачено право банку в односторонньому порядку змінювати в сторону збільшення процентну за кредитом, значно звужує його права, як споживача, порівняно з відповідачем, не відповідає вимогам справедливості, добросовісності та суперечить вимогам чинного законодавства в частині підстав та порядку внесення змін до договору щодо збільшення процентної ставки, що також кореспондується зі ст.ст. 203, 215, ч.2, 3 ст.1056-1 ЦК України, якими визначено, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Також позивач ОСОБА_1 посилається на те, що розділ 4 кредитного договору не містить жодних умов, які б регулювали відповідальність з боку банку за невиконання або неналежне виконання умов договору, більше того, даний розділ договору, виходячи з його змісту, присвячений відповідальності тільки з боку позичальника, що суперечить п.9 ч.1 ст.6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Крім того, він не має відповідної освіти та кваліфікації для оцінки валютних ризиків і умови, викладені в п.7.2. договору є несправедливою, так як всупереч принципу добросовісності її наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов"язків на шкоду позичальника - споживача кредитних послуг. Також даний пункт договору значно погіршує становище позичальника порівняно з банком в разі настання певних подій та дає право вимагати визнання недійсними дискримінаційних умов договору. В обгрунтування позовних вимог про визнання недійсним договору поруки позивач посилається на положення ч.2 ст.548 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові та уточнені до нього.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість. Зустрічний позов ОСОБА_3 підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Вислухавши осіб, які з»явилися, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків підставами виникнення цивільних прав та обов»язків є договори та інші правочини.

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суду позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати про центів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Також, відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у сплаті неустойки.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитором має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено судом, 18 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком АТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» (надалі банк), та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 (надалі кредитний договір).

Відповідно до п.1.1., 1.2.2. кредитного договору банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти (кредит) в сумі 40 000,00 доларів США з остаточним строком погашення не пізніше 20 квітня 2015 року та сплатою відсотків у розмірі 13% річних.

Позичальник зобовязався повернути суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 728,00 доларів США в день сплати ануїтентних платежів. Розмір ануїтентного платежу може змінюватись у випадку зміни процентної ставки згідно п.1.3.1. та п.5.2. цього договору.

Відповідно до п.1.3.1. кредитного договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,00% річних. У випадку, коли банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці.

У п.1.3.2. кредитного договору сторони домовились, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки.

Відповідно до п.1.3.3. кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця у два етапи за методом «30/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Проценти нараховуються на суму кредиту, що надана банком позичальнику і ще не повернута останнім у власність банку відповідно до умов договору.

Відповідно до п.1.3.4. кредитного договору - строк сплати кредиту та нарахованих процентів: 18 числа кожного місяця, наступного за тим, за який було видано кредит. Згідно до п.1.3.5. кредитного договору позичальник згідно умов договору сплачує банку комісію на умовах, зазначених у цьому договорі.

Згідно п.1.4. Цільове призначення кредиту кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: на купівлю автомобіля.

Відповідно до п.1.5. кредитного договору банк надає позивальнику кредит шляхом:

- зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № 3700 у банку, код банку (МФО) 351005.

Пунктом 1.6. кредитного договору сторони погодили наступну черговість погашення заборгованості позичальника за договором: 1) прострочені комісії (якщо буде мати місце прострочення); 2) строкові комісії; 3) прострочені проценти (якщо буде мати місце прострочення); 4) строкові проценти; 5) прострочена сума основного боргу (якщо буде мати місце прострочення); 6) строкова сума основного боргу; 7) штрафні санкції за договором.

Відповідно до п.2.1. кредитного договору у забезпечення виконання всіх грошових зобов»язань в повному обсязі позичальника за договором надається порука ОСОБА_2, згідно договору поруки № 0/3 від 18.04.2008 року, а також позичальник передає в заставу наступне рухоме майно - транспортний засіб марки MAZDA, модель СХ7, рік випуску 2008, колір темно-червоний, тип ТЗ легковий-універсал-в, державний номеро АЕ 2888 СН.

Пунктом 3.1.2. кредитного договору передбачено право банка вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту згідно вимог договору та/або кредитного договору та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділом 6 договору у разі, зокрема,: виявлення нецільового використання кредиту та/або порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов»язань за договором та/або кредитним договором строком більше ніж на один місяць.

У п.3.4.1. кредитного договору позичальник зобов»язався використовувати кредит на зазначені у договорі цілі, а також повернути суму кредиту і сплатити плату за кредит і інші грошові платежі на рахунки банку в порядку та на умовах, передбачених договором, а саме на рахунок №897 в АКІБ «УкрСиббанк».

Відповідно до п.3.4.3. кредитного договору позичальник зобов»язався достроково повернути банку всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 договору та/або умов кредитного договору.

Згідно до п.4.1. кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. При цьому банк може використати таке право застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов»язання, передбаченого договором.

Відповідно до п.4.3. кредитного договору відповідно до вимог законодавства, зокрема ст. 611 ЦК України позичальник, який порушив будь-яке із своїх зобов»язань, що передбачені пунктом 3.4.2. договору, зобовязаний сплатити банку неустойку за таке порушення у розмірі 500,00 грн. Згідно до п.4.4. кредитного договору за порушення передбачених договором умов надання кредиту банк несе відповідальність згідно із законодавством України.

Згідно до п.6.1.2. кредитного договору сторони погодили, що у випадку настання будь-якої із подій, що зазначена у п.3.1.2. договору, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з п. 1.2. договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено Договір поруки №0/3 від 18 квітня 2008 року, за яким поручитель зобов»язалася перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов»язань перед кредитом, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0 від 18.04.2008 року, в повному обсязі як існуючих в теперішній час так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно п. 1.3 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Відповідно до п. 1.4 договору поруки, відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Судом встановлено, що банком зобов»язання за договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.04.2008 року виконані в повному обсязі - наданий кредит у порядку та розмірі, передбачених договором, проте позичальник з листопада 2012 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання та має значну заборгованість

В зв»язку з зазначеним 05.02.2014 року на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були направлені письмові вимоги за № 30-11/8613 та № 30-11/8612, в якій позичальник повідомлявся про наявність заборгованості по виплаті кредитних коштів та необхідності її погашення протягом 31 календарного дня здати відправлення позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту, що виконано відповідачами не було.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, який не спростовано відповідачами, заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 18 квітня 2008 року станом на 12.01.2015 року з урахуванням курсу НБУ на цей період? що складає 1 долар до 15,749587000 грн., становить 455 774 грн. 94 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 17 902,25 доларів США, що еквівалентно 281 953,04 грн.; заборгованість по відсоткам - 6 928,93 доларів США, що еквівалентно 109 127 грн. 79 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 48 548 грн. 74 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками в сумі 16 145,37 грн.

В наданому суду зустрічному позові ОСОБА_4 просить визнати недійсними договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 18.04.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, та договір поруки №0/3 від 18.04.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 Разом з цим, зазначені зустрічні позовні вимоги задоволенню. не підлягають, зважаючи на наступне.

Згідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. відповідно до ч.2 цієї статті правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно до ч.4 даної статті - дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно до ч.3, 4, 5, 6 цієї ж статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей.

Згідно до ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин", при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048-1052, 1054-1055), статті 18-19 Закону України "Про захист прав споживачів".

Встановлено, що при укладенні кредитного договору між позичальником та банком були додержані всі загальні вимоги, які встановлені ст.203 ЦК України, Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", а саме: досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору - мета, сума та строк договору, умови і порядок видачі кредиту та погашення, види (способи) забезпечення зобов"язань позивача; відсоткові ставки, порядок зміни та припинення дії договору.

Даний кредитний договір підписаний його сторонами, а зокрема позивачем ОСОБА_1, і на час його підписання ними було досягнуто згоди з усіх істотних його умов, на час його укладання сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договору було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Отримавши у банка грошові кошти в кредит, позичальник ОСОБА_1 погодився з умовами даного кредитного договору та тривалий час здійснював платежі згідно його умов, сплачував готівкові кошти у валюті кредиту - доларах США на погашення заборгованості, що свідчить про його згоду з умовами кредитного договору, за роз"ясненням діючих умов кредитування до банку жодного разу не звертався. Даний кредитний договір укладений у письмовій формі та був спрямований на реальне настання правових наслідків, відповідно до його цільового призначення - для особистих потреб позичальника, а саме: на купівлю автомобіля марки MAZDA, модель СХ7, рік випуску 2008, колір темно-червоний, тип ТЗ легковий-універсал-в, державний номер НОМЕР_1, який був придбаний за отримані за цим договором грошові кошти, що не заперечувалося представником ОСОБА_1

Будь-які належні та допустимі докази того, що в момент укладання кредитного договору не були додержані вимоги ст.203 ЦК України суду відповідачами не надані.

Як вбачається з п.7.2. договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 18.04.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, позичальник ОСОБА_1 підписанням даного договору підтвердив, що він має здатність виконувати умови договору; всі умови даного договору йому повністю зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до себе, погоджується зі своїми правами та обов"язками за договором; перед укладенням та підписанням даного кредитного договору ОСОБА_1 було отримано від банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема Закону України "Про захист прав споживачів".

Крім того, що підтверджено матеріалами справи, в день укладання кредитного договору ОСОБА_1 було отримано Додаток №2 до кредитного договору "Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту", що є невід"ємною частиною вказаного кредитного договору, який ОСОБА_1 підписав без жодних зауважень, чим спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що зазначені Графік та Інформація не були йому надані для ознайомлення при укладанні кредитного договору.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не має відповідної освіти та кваліфікації для оцінки валютних ризиків і тому умови, викладені в п.7.2. договору є несправедливими, не є підставою для задоволення зустрічного позову, не підставою цього і інші доводи, зазначені відповідачем.

Відповідно до п.9.4. кредитного договору при укладанні та підписанні кредитного договору кожна із сторін договору, зокрема ОСОБА_1, завізували своїм підписом кожну із сторінок договору, на яких викладені умови договору, що свідчить про згоду з умовами цього договору.

Є необгрунтованими доводи зустрічного позову про те, що умови кредитного договору, викладені в п.5.2. кредитного договору є несправедливими, оскільки банк в будь-який час може підвищувати процентну ставку. Ці твердження спростовуються тим? що п.5.2. кредитного договору встановлені випадки, за яких процентну ставку може бути збільшено, а п.5.3. кредитного договору встановлено, що процентна ставка у випадку настання обставин, вказаних в п.5.2. договору, може бути збільшена не більше, ніж на 5%. А у випадку порушення позичальником кредитної дисципліни банком автоматично нараховуються проценти в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до п.1.3.1. договору.

Також? судом встановлено, на час укладання кредитного договору АКІБ "УкрСиббанк", як фінансова установа, мав отриману в установленому законом порядку в НБУ банківську ліцензію № 75 від 24.12.2001 року на право здійснювати банківські операції, в тому числі щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, та письмовий Дозвіл № 75-2 від 19.11.2002 року на право здійснення операцій з валютними цінностями, що є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

За вищенаведених встановлених обставин обставин зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 18.04.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, та договору поруки №0/3 від 18.04.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Зважаючи на те, що суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог зустрічного позову, в межах заявлених позовних вимог, з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 18 квітня 2008 року, яка станом на 12.01.2015 року становить 455 774 грн. 94 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 17 902,25 доларів США, що еквівалентно 281 953,04 грн.; заборгованість по відсоткам - 6 928,93 доларів США, що еквівалентно 109 127 грн. 79 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 48 548 грн. 74 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками в сумі 16 145,37 грн. Будь-яких доказів в спростування вказаного розміру заборгованості відповідачами суду не надано.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" понесені витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 3654,00 грн., тобто по 1827,00 грн. з кожного з відповідачів. Витрати щодо розгляду зустрічних позовних вимог підлягають компенсації за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", третя особа - Головне Дніпропетровське обласне управління у справах захисту прав споживачів, про захист прав споживачів та визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту та договору поруки.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, та ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 18 квітня 2008 року, яка станом на рн 12.01.2015 року становить 455 774 грн. 94 коп., з яких:

· заборгованість за кредитом - 17 902,25 доларів США, що еквівалентно 281 953,04 грн.;

· заборгованість по відсоткам - 6 928,93 доларів США, що еквівалентно 109 127 грн. 79 коп.;

· пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 48 548 грн. 74 коп.;

· пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками в сумі 16 145,37 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" понесені витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 1827,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" понесені витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 1827,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Кудрявцева