Номер провадження: 22-ц/785/2450/15
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П., Цюри Т.В.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2014 року у справі за поданням першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про заборону виїзду за межі України ОСОБА_3,-

встановила:

Державний виконавець першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звернувся до суду із поданням про заборону виїзду за межі України ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що він ухиляється від виконання виконавчого листа № 2-1555/2010, виданого 03.06.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість по аліментам у загальному розмірі 12 000 гриень (а. с. 1-2).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2014 року відмовлено першому Приморському ВДВС ОМУЮ в задоволенні подання (а. с. 5).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою подання задовольнити, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права (а. с. 8-11).

Заслухавши суддю - доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції суд першої інстанції виходив із того, що подання є необґрунтованим, у зв'язку з чим не підлягає задоволенню.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_3 викликався до виконавчої служби і ухилився від сплати боргу.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" від 21 січня 1994 року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в першому Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 2-1555/2010, виданий Малиновським районним судом м. Одеси 03 червня 2013 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 по 2 000 гривень на кожну дитину щомісячно, за період з 15 липня 2009 року по 01 січня 2011 року та з 27 вересня 2012 року по 13 січня 2023 року з урахуванням фактично сплачених сум (а. с. 4).

Виконавче провадження за вказаним виконавчим документом відкрито постановою про відкриття провадження № В-4/600 від 10.06.2013 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 16.12.2014 року, складеним державним виконавцем першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Федорченко Л.В. заборгованість ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за виконавчим листом № 2-1555/2010 станом на 16.12.2014 року складає 12 000 гривень (а. с. 3).

Проте, вказаний розрахунок не підтверджений належними доказами, так, доказів отримання ОСОБА_3 будь-якої кореспонденції від першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, зокрема указаної постанови та розрахунку державного виконавця, матеріали справи не містять.

Крім того, відсутні відомості про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, не з'являється до державного виконавця, вживає заходи для несвоєчасного погашення боргу.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 сплачує аліменти в добровільному порядку в повному обсязі щомісячно, про що свідчать відповідні квитанції та розрахунок заборгованості по аліментам від 10.01.2015 року, зроблений державним виконавцем першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, з якого вбачається, що боржником ОСОБА_3 до матеріалів виконавчого провадження надано підтверджуючі документи про оплату аліментів на суму 12 000 гривень, а відтак заборгованість по аліментам у боржника відсутня.

Таким чином, державним виконавцем першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції не доведено наявність богу по аліментам, ухилення ОСОБА_3 від їх сплати, а матеріали справи свідчать про неналежне повідомлення боржника про виконавчі дії, які здійснює державний виконавець у зв'язку з чим, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність наданого державним виконавцем подання.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, ст. ст. 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2014 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.