У Х В А Л А

3 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

суддів:Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності, припинення спільної часткової власності та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ в натурі Ѕ частини нерухомого майна зі складу спільної часткової власності,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому з урахуванням уточнень просила поділити будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, згідно з першим варіантом судової будівельно-технічної експертизи.

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5, в якому просила виділити в натурі належну їй Ѕ частину зазначеного будинку згідно з другим варіантом судової будівельно-технічної експертизи та стягнути з відповідачки на її користь 531 грн. 53 коп. грошової компенсації.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 1 серпня 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено частково, а зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі.

Виділено в натурі ОСОБА_5 у житловому будинку літ. «А-І» житлову кімнату 1-4, площею 26,1 кв.м, кухню 1-5, площею 6,8 кв.м, коридор 1-6, площею 6,9 кв.м, житлову кімнату 1-7, площею 14,1 кв.м, веранду 1-І, площею 15 кв.м, кладову І-ІІ, площею 5,4 кв.м, та надвірні господарські будівлі, а саме: Ѕ частини сараю літ. «Б», сарай літ. «Г», навіс літ. «Д», Ѕ частини огорожі № 1.

Виділено ОСОБА_4 у житловому будинку літ. «А-І» кухню 2-1, площею 16,2 кв.м, житлову кімнату 2-2, площею 14,6 кв.м, житлову кімнату 2-3, площею 16,4 кв.м, веранду а2-І, площею 5 кв.м, веранду а1-ІІ, площею 3,4 кв.м, кладову а1-ІІІ, площею 3,9 кв.м, та надвірні господарські будівлі: погріб п/г під частиною будинку, погріб літ. «п/г1» під частиною будівлі, Ѕ частини сараю літ. «Б», сарай літ. «В», Ѕ частини огорожі № 1.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 531 грн. 53 коп. грошової компенсації.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 1 жовтня 2014 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позови ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задоволено частково.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року скасовано рішення Апеляційного суду Сумської області від 1 жовтня 2014 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 12 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову ОСОБА_5 та часткове задоволення позову ОСОБА_4

Визнано право власності ОСОБА_5 на 52/100 частини зазначеного будинку з господарсько-побутовими будівлями, виділивши їй на цю частку у житловому будинку під літ. «А-І» житлову кімнату 1-4, площею 26,1 кв.м, кухню 1-5, площею 6,8 кв.м, коридор 1-6, площею 6,9 кв.м, житлову кімнату 1-7, площею 14,1 кв.м, веранду 1-І, площею 15 кв.м, кладову І-ІІ, площею 5,4 кв.м, та надвірні господарські будівлі: Ѕ частину сараю під літ. «Б», сараїв літ. «В», «Г», навісу літ. «Д», погребу літ. «пг-1», Ѕ частину огорожі під № 1.

Визнано право власності ОСОБА_4 на 48/100 частини вказаного будинку з господарсько-побутовими будівлями, виділивши їй на цю частку у житловому будинку під літ. «А-І» кухню 2-1, площею 16,2 кв.м, житлову кімнату 2-2, площею 14,6 кв.м, житлову кімнату 2-3, площею 16,4 кв.м, веранду а2-І, площею 5 кв.м, веранду а1-ІІ, площею 3,4 кв.м, кладову а1-ІІІ, площею 3,9 кв.м, та надвірні господарські будівлі: Ѕ частину сараю літ. «Б», Ѕ частину огорожі № 1, погріб пг під будинком.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на вказаний будинок з господарсько-побутовими будівлями.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3 033 грн. 68 коп. компенсацію за частину в будинку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 квітня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вказане рішення суду апеляційної інстанції відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судового рішення порушується питання про скасування ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 квітня 2015 року та направлення справи на новий розгляд до суду касаційної інстанції з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 358, 364 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року та постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року, 3 квітня 2013 року, 4 грудня 2013 року та 19 лютого 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове скасування рішення суду першої інстанції та нове рішення про задоволення позову ОСОБА_5 та часткове задоволення позову ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив із того, що у матеріалах справи є докази, які підтверджують зведення сараю під літ. «В», сараю під літ. «Г», навісу під літ. «Д» та погребу пг-1 ОСОБА_5 та її чоловіком ОСОБА_6 під час шлюбу та за їхні спільні кошти. Крім того, поділ спірного будинку був здійснений на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи та фактичного користування ним сторонами.

Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року, яка надана заявником як приклад, якою судові рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справа передана на новий розгляд, не містить правової позиції щодо спірних правовідносин, а вказує на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

Порівняння змісту вказаного для прикладу судового рішення зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Окрім того, постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року, 3 квітня 2013 року, 4 грудня 2013 року та 19 лютого 2014 року не можуть бути взяті до уваги як приклади неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки прийняті Верховним Судом України в порядку перегляду судових рішень.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності, припинення спільної часткової влансоті та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ в натурі Ѕ частини нерухомого майна зі складу спільної часткової вланості за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 квітня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк Л.І. Охрімчук