Справа № 465/2960/11 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/2468/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: не з"явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 06 лютого 2015 року за скаргою ОСОБА_2 від 27 травня 2014 року на дії державного виконавця ВДВС Пустомитівського РУЮ Гураль Лесі Павлівни щодо відкриття нею виконавчого провадження №43278721 за виконавчим листом №2/1326/780/12, виданого Франківським районним судом м.Львова 27 червня 2013 року, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №43278721 від 14 травня 2014 року та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 25 квітня 2014 року, винесену державним виконавцем Гураль Л.П. за виконавчим провадженням №40217110,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 06 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 від 27 травня 2014 року на дії державного виконавця ВДВС Пустомитівського РУЮ Гураль Лесі Павлівни щодо відкриття нею виконавчого провадження №43278721 за виконавчим листом №2/1326/780/12, виданого Франківським районним судом м.Львова 27 червня 2013 року, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №43278721 від 14 травня 2014 року та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 25 квітня 2014 року, винесену державним виконавцем Гураль Л.П. за виконавчим провадженням №40217110.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2. В апеляційній скарзі покликається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку, що дії державної виконавчої служби щодо винесення постанови від 25 квітня 2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 10% від суми, стягнутої за рішенням суду, не суперечить нормам ЗУ "Про виконавче провадження" і є правомірними, оскільки боржник не виконав рішення суду в добровільному порядку. Також зазначає, що не проживає в с.Сокільники, Пустомитівського району та неодноразово повідомляла державного виконавця про це і просила скерувати матеріали виконавчого провадження до ВДВС Сихівського РУЮ м. Львова. Просить ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити скаргу в повному об"ємі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду та відсутність підстав для її скасування.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 грудня 2012 року, яке було предметом розгляду Апеляційним судом Львівської області та змінено, визначено порядок забезпечення відшкодування заборгованості, що і зазначено у виконавчому документі - виконавчому листі №2/1326/780/12 від 27.03.2013 року виданого Франківським районним судом м. Львова.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 жовтня 2013р. на виконання у відділ ДВС Пустомитівського районного суду Львівської області надійшов виконавчий документ по справі № 2/1326/780/2012 виданий 27 червня 2013р. Франківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 141 110 грн. боргу.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2 від 27.05.2014 року суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи наявні судові рішення апеляційної та касаційної інстанції, відповідно до яких дії державного виконавця щодо виконання рішення суду в даній справі вже були предметом дослідження і визнані правомірними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно п.1 ч.1 ст.19 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до акту обстеження житлового будинку № 27 по вул. Шевченка в с. Сокільники Пустомитівського району, складеного комісією в складі депутата округу Лужняк В.Я., спеціаліста сільської ради Ожібко Р.Р. та мешканки АДРЕСА_1 ОСОБА_7 встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 останні три роки фактично проживають в АДРЕСА_2, власником якого є ОСОБА_9 - батько боржника (а.с.98).

Таким чином, державний виконавець Пустомитівського ВДВС мав документальне підтвердження фактичного місця проживання боржника ОСОБА_2, у нього були правові підстави для відкриття виконавчого провадження, тому дії державного виконавця відповідають вимогам ч.1,5 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" і підстави для задоволення скарги відсутні.

Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Крім того, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВССУ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.2014 № 6 постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанов так як судом першої інстанції встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований процесуальний закон та дотримана процедура передбачена ЦПК України. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.303, п.1ч.2ст.307, п.1ч.1ст.312, п.4ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 06 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра