Справа № 359/390/14 Головуючий у І інстанції Величко В.П.
Провадження № 22-ц/780/1404/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 18 29.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

29 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря Химинець Н.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Лігал Едвайс» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Лігал Едвайс» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Лігал Едвайс» (далі ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, обґрунтовуючи вимоги тим, що 12 вересня 2006 року між акціонерним комерційним банком «Європейський» (далі АКБ «Європейський») та гр-ном ОСОБА_3 укладено договір № 020-В/02 про надання кредитної лінії з правом відновлення, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 800 000 доларів США строком до 11 вересня 2009 року зі сплатою 15 % річних.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 15 листопада 2006 року між АКБ «Європейський» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку банку належні їй на праві власності дві земельні ділянки площею по 2,2842 га, розташовані на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

29 квітня 2009 року між АКБ «Європейський» та ТОВ «Вектор-Прогрес» укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого товариство набуло право вимоги за зазначеними вище кредитним договором та договором іпотеки.

22 листопада 2010 року між ТОВ «Вектор-Прогрес» та ПАТ КБ «Володимирський» укладено договір про заміну іпотекодержателя (відступлення права вимоги) за договором іпотеки, відповідно до умов якого до нового іпотекодержателя перейшли права вимоги до ОСОБА_2

29 серпня 2011 року між ПАТ КБ «Володимирський» та ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» укладено договір № 09/11/50 про відступлення прав вимоги за договором застави майнових прав від 25 серпня 2011 року № 28/ПЮ/09/76/З, відповідно до умов якого до товариства перейшло право вимоги за кредитним договором.

30 серпня 2011 року між ПАТ КБ «Володимирський» та ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» укладено договір про заміну нового іпотекодержателя на наступного (відступлення права вимоги), відповідно до умов якого товариство набуло право вимоги за кредитним договором, додаткових угод до нього та договору іпотеки.

Того ж дня між ПАТ КБ «Володимирський» та ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» укладено додатковий договір до договору відступлення № 09/11/50, відповідно до якого до нового заставодержателя перешли усі права вимоги за кредитним договором на загальну суму 7 491 855 грн. 13 коп.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, позивач просив в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 жовтня 2013 року, позов задоволено. Звернуто стягнення на предмети іпотеки: дві земельні ділянки площею по 2,2842 га, які розташовані на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (кадастрові номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2), належні ОСОБА_2 на праві власності, шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 7 000 000 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2014 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 жовтня 2013 року скасовано, направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року в позові відмовлено у зв'язку із спливом позовної давності.

У своїй апеляційній скарзі ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс», посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати, ухваливши нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зокрема, обгрунтовуючи апеляційну скаргу, представник ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» звертає увагу апеляційного суду на те, що суд першої інстанції, в порушення ч. 1 ст. 59 ЦПК України, взяв до уваги неналежний доказ, а саме висновок експертного дослідження № 1-22/03 від 22 березня 2013 року, який складено з порушенням Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, а саме з використанням фотокопій документів, а не їх оригіналів. Вважає, що суд мав критично поставитись до вказаного висновку експертного дослідження, та не брати в основу рішення обставини, що в ньому встановлено.

Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. ст. 256, 257 ЦК України, помилково встановивши, що терміном виконання дії договору є 11 вересня 2011 року, а також фактично взявши до уваги заяву про застосування спливу позовної давності, подану не відповідачем, а ОСОБА_4, який має статус третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору та не наділений процесуальним правом на подання такої заяви.

Зазначає про інші процесуальні порушення, зокрема не надання відповідної правової оцінки умовам договору, укладеного між сторонами, зокрема в частині строку дії договору, а також вимогам позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 22 липня 2014 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення. Встановлено, що розмір заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 12 вересня 2006 року станом на 29 серпня 2011 року становить 7 549 813 грн. 17 коп. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 2,2842 га, кадастровий номер НОМЕР_1, державний акт серії НОМЕР_3 виданий 06 вересня 2006 року Бориспільським районним відділом земельних ресурсів на ім'я ОСОБА_2, та земельну ділянку площею 2,2842 га, кадастровий номер НОМЕР_2, державний акт серії НОМЕР_4, виданий 06 вересня 2006 року Бориспільським районним відділом земельних ресурсів на імя ОСОБА_2, які розташовані на території Сеньківської сільської ради у Бориспільському районі Київської області, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною 7 000 000 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року рішення Апеляційного суду Київської області від 22 липня 2014 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення Апеляційного суду Київської області від 22 липня 2014 року, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначила, що при новому розгляді справи апеляційний суд не врахував висновки і мотиви, з яких судом касаційної інстанції було скасовано попередні рішення, вказані в ухвалі суду касаційної інстанції порушення не усунув, зокрема, не визначив та не навів розрахунку кредитної заборгованості, не вказав усіх її складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмету іпотеки.

При проведенні нового апеляційного розгляду, колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує наступні питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, який сплинув 11 вересня 2012 року. Вищевказане суд зазначав з посиланням на п.п. 3.3.6. договору кредиту, яким передбачено, що ОСОБА_3 зобов'язаний повернути кредитні кошти до 11 вересня 2009 року. Оскільки в зазначений термін кредитні кошти позичальником повернуто не було - з наступного дня починається дія трьохрічного строку права звернення до суду з вимогою захисту свої інтересів.

Крім того, суд вважав необхідним зазначити, що згідно висновку експертного дослідження від 22 березня 2013 року підписи у додаткових договорах від 02 листопада 2010 року, 23 листопада 2010 року, та від 29 грудня 2010 року від імені ОСОБА_3 виконані не ним, а іншою особою.

Проте колегія не погоджується з такими висновками суду, оскільки вони зроблені за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що 12 вересня 2006 року між АКБ «Європейський» та ОСОБА_3 укладено договір № 020-В/02 про надання кредитної лінії з правом відновлення, відповідно до умов якого Банк надає, при наявності вільних кредитних ресурсів, позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 800 000, 00 доларів США зі сплатою 15 % річних на строк з 12 вересня 2006 року по 11 вересня 2009 року.

14 листопада 2006 року між АКБ «Європейський» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою внесено зміни до п. 1.2 Договору кредиту, зокрема щодо забезпечення виконання зобов'язань шляхом укладення договору іпотеки, за умовами якого в іпотеку передаються земельні ділянки.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 листопада 2006 року між АКБ «Європейський» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку Банку належні їй на праві власності дві земельні ділянки площею по 2,2842 га, розташовані на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, кадастрові номери: НОМЕР_1 та НОМЕР_2, державні акти від 06 вересня 2006 року серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_4 відповідно, видані Бориспільським районним відділом земельних ресурсів на ім'я ОСОБА_2 Вартість предмета іпотеки 7000000 грн.

01 жовтня 2008 року між АКБ «Європейський» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір № 2 до договору кредиту, яким встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти у розмірі 15 % річних до 31 жовтня 2008 року, а з 01 листопада 2008 року 16,75 %.

29 квітня 2009 року між АКБ «Європейський» та ТОВ «Вектор-Прогрес» укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого товариство набуло право вимоги за кредитним договором від 12 вересня 2006 року № 020-В/02 та договором іпотеки від 15 листопада 2006 року.

02 листопада 2010 року між ТОВ «Вектор-Прогрес» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір до Кредитного договору № 020-В/02 від 12.09.2006 року, відповідно до умов якого збільшено строк повернення кредиту до 20 листопада 2011 року, а нараховані проценти у розмірі 54670 доларів 27 центів США до 02 лютого 2011 року.

09 листопада 2010 року між між ТОВ «Вектор-Прогрес» та ПАТ КБ «Володимирський» укладено договір про відступлення права вимоги (купівлі-продажу боргових зобов'язань) за кредитними договорами, у тому числі і за договором № 020-В/02 від 12.09.2006 року.

22 листопада 2010 року між ТОВ «Вектор-Прогрес» та ПАТ КБ «Володимирський» укладено договір про заміну іпотекодержателя (відступлення права вимоги) за договором іпотеки, відповідно до умов якого до нового іпотекодержателя перейшли права вимоги до ОСОБА_2

23 листопада 2010 року між ПАТ КБ «Володимирський» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір до кредитного договору про встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 14 %.

29 грудня 2010 року між ПАТ КБ «Володимирський» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір до кредитного договору про встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 16 %. Крім того, згідно даного Додаткового договору, сторони домовились, що залишок заборгованості за кредитом у розмірі 800 000,00 доларів США конвертуються у національну валюту за офіційним курсом НБУ.

29 серпня 2011 року між ПАТ КБ «Володимирський» та ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» укладено договір № 09/11/50 про відступлення прав вимоги за договором застави від 25 серпня 2011 року № 28/ПЮ/09/76/З, згідно з умовами якого до останнього перейшло й право вимоги за кредитним договором від 12 вересня 2006 року № 020-В/02. Вартість предмета іпотеки встановлено у розмірі 7 490 035 грн 13 коп.

30 серпня 2011 року між ПАТ КБ «Володимирський» та ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» укладено договір про заміну нового іпотекодержателя на наступного (відступлення права вимоги) за договором іпотеки, відповідно до умов якого товариство набуло право вимоги за кредитним договором, додаткових угод до нього та договору іпотеки. Того ж дня між ПАТ КБ «Володимирський» та ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» укладено додатковий договір до договору відступлення № 09/11/50, відповідно до якого до заставодержателя перешли усі права вимоги за кредитним договором на загальну суму 7491855 грн 13 коп.

Колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом норм ч. 4 ст. 267 ЦК України, на підставі заяви, поданої третьою особою ОСОБА_3, а не відповідачем.

Так, відповідно до ст. 267 п. 4 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ст. 30 п. 1 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач.

Оскільки ОСОБА_5 має процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, колегія вважає, що у ОСОБА_3 та його представника право заявляти вимоги про застосування строків позовної давності - відсутнє.

Оскільки від сторін по справі заяв про застосування строків позовної давності до суду не надходило, колегія вважає, що з цих підстав у позові відмовлено безпідставно.

Крім того, колегія суддів приймає доводи апеляційної скарги щодо ненадання належної оцінки вимогам позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. ст. 575, 589 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. ст. 575, 589 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду (ч.3).

Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та(або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що 08 серпня 2012 року на адресу відповідача направлялась письмова вимога про усунення порушення умов Кредитного договору від 12 вересня 2006 року № 020-В/02 (а.с. 6), яка залишились без виконання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність законних підстав для задоволення вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому, відповідно до даних ПАТ КБ «Володимирський» по залишкам заборгованості ОСОБА_4 за Кредитним договором від 12 вересня 2006 року № 020-В/02, право вимоги за яким перейшло до позивача, колегією суддів встановлено, що розмір заборгованості ОСОБА_4 становить 7 491 035,13 гривень і складається з: заборгованості за кредитом - 6 368 880,00 грн. заборгованості за процентами - 1 121 155,13 грн.

Вказаний розмір заборгованості визначено станом на 29 серпня 2011 року, тобто на день укладення між ПАТ КБ «Володимирський» та ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» договору № 09/11/50 про відступлення прав вимоги і не збільшено на час звернення до суду із позовом.

Колегія суддів вважає також за необхідне надати оцінку поданому ОСОБА_3 в якості письмового доказу висновок експертного дослідження № 1-22 від 22 березня 2013 року, відповідно до якого підписи у додаткових договорах від 02 листопада 2010 року, від 23 листопада 2010 року, від 29 грудня 2010 року від імені ОСОБА_4 виконані не ним, а іншою особою.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зазначений доказ не може бути прийнятий судом як підстава для відмови в задоволенні позову, оскільки ані відповідачем, ані третьою особою не ставилося питання про визнання недійсними вказаних додаткових договорів, чи кредитного договору в цілому. За умов правомірності укладеного між сторонами правочину позовні вимоги ТОВ Юридична компанія «Лігал Едвайс» є обгунтованими і підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду також не приймає до уваги подане представником третьої особи в суді апеляційної інстанції рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 06 лютого 2014 року про визнання недійсними додаткових договорів, оскільки вказане рішення не було і не могло бути предметом дослідження в суді першої інстанції у даній справі. Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Лігал Едвайс» - задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Лігал Едвайс» - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № 020-В/02 від 12.09.2006 року (з усіма послідуючими додатковими договорами), розмір якої становить 7 491 035,13 гривень (в тому числі: заборгованість за кредитом - 6 368 880,00 грн.; заборгованість за процентами - 1 121 155,13 грн.), звернути стягнення на предмет іпотеки:

- земельну ділянку площею 2,2842 га, що розташована в Київській обл., Бориспільському районі, на території Сенківської селищної ради, кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності серія НОМЕР_5виданого 06 вересня 2006 року Бориспільським районним відділом земельних ресурсів;

- земельну ділянку площею 2,2842 га, що розташована в Київській обл., Бориспільському районі, на території Сенківської селищної ради, кадастровий номер НОМЕР_2, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності серія НОМЕР_4 виданого 06 вересня 2006 року Бориспільським районним відділом земельних ресурсів

шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Лігал Едвайс» судові витрати в розмірі 3 441,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: