Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 320/6991/14 Головуючий у 1-й інстанції: Калугіна І.О. Провадження № 22-ц/778/2898/15 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

суддів: Полякова О.З.

Бабак А.М.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Мелітопольського нотаріального округу Бєднов Олександр Анатолійович, про визнання іпотечного договору недійсним,-

ВСТАНОВИЛА :

В липні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Мелітопольського нотаріального округу Бєднов О.А., про визнання іпотечного договору недійсним.

В обґрунтування позову зазначали, що 01.10.2010 року між ними та ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки, строком до квітня 2011 року, предметом іпотеки є трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до умов іпотечного договору вони є майновими поручителями за зобов'язанням ОСОБА_7, що випливають з договору позики, відповідно до умов якого ОСОБА_7 повинен був повернути ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 26 000 доларів США в строк не пізніше 01.04.2011 року. ОСОБА_7 вчасно не розрахувалися з ОСОБА_6, в зв'язку з чим останній 27.11.2012 року звернувся до нотаріуса за виконавчим написом.

Вважають, що укладений договір іпотеки фактично є порукою по зобов'язанням позичальника перед відповідачем ОСОБА_6, так як строк на стягнення іпотечного майна сплинув 01.10.2011 року, дія договору іпотеки закінчилась, у зв'язку з чим всі інші дії про примусове стягнення іпотечного майна не можливо вважати закон ними.

Враховуючи вищевикладене просили суд визнати іпотечний договір від 01 жовтня 2010 року, укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 недійсним.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи між відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_7 зобов'язується повернути до 01.04.2011 року позику в сумі 26 000 доларів США./а.с.88/

На виконання зобов'язань ОСОБА_7 за договором позики 01.10.2010 року між пози вачами ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, предметом якого стала трьохкімнатна квартира, що знахо диться за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.11-12/

Відповідно п. 5.1 вищевказаного іпотечного договору, іпотекодержатель має право звер нути стягнення на предмет іпотеки у випадку або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим Договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотеко держателю за цим До говором.

Так, відповідач ОСОБА_7 не виконав свої зобов'язання за договором позики, та в строк, який указаний в договорі не повернув позику відповідачу ОСОБА_6., через що останній звернувся до нотаріуса для вчинення ним виконавчого напису, який і був вчинений в подальшому.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в мо мент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Ко дексу іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства та має бу ти спрямований на реальне настання правових наслідків.

Суд першої інстанції вірно встановивши характер спірних правовідносин ,обґрунтовано визначився ,що посилання в позові на вимоги п. 4 ст. 559 ЦК України, а саме на те, що при вирішенні спору про визнання іпотечного договору недійсним необхідне застосувати припинення поруки після закінчення строку пред'явлення вимоги до поручителів, є безпідставні, враховуючи, що спірні правовідносини безпосередньо врегульовані нормами Закону України „Про іпотеку", а стаття 559 ЦК регулює правовідносини, що виникають з приводу поруки.

В оспорюваному договорі іпотеки чітко визначені всі умови, відповідачі добровільно без будь якого стороннього тиску погодилися на ці умови, і посилання апелянта про те, що ОСОБА_7 ввів їх в оману щодо розміру позики жодними належними доказами не підтверджені.

Окрім цього спірна квартира ще 21 червня 2013 року реалізована з прилюдних торгів, що підтверджується Протоколом № 05091/13/1-2./а.с.87/

Розглянувши справу районний суд правомірно прийшов до висновку ,що укладений сто ронами договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Бєдновим О.А., 01.10.2010 року, зареєстрований у реєстрі за № 6082, відповідав вимо гам ст. 203 ЦК України.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307,308,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 березня 2015 року по цій справі - залишити без зміни .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: