АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/67/15-ц 22-ц/774/925/К/15
Справа № 213/67/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/925/К/15 суддя Мазуренко В.В.
Категорія - 27 ( ІV ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі: Петренко К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" - Подолінний Роман Георгійович,

відповідач ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

09 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" (надалі - ПАТ "Акцент-Банк") звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 02 серпня 2008 року із ОСОБА_3 було укладено кредитний договір на споживчі цілі, за яким йому надано кошти у розмірі 9 359,10 грн. зі сплатою 12,00 % річних. Позичальник зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, унаслідок чого виникла заборгованість, яка за розрахунком банку, станом на 08.10.2014 року склала 285 104 грн. 32 коп., у тому числі: заборгованість по кредиту в сумі 8 248,37 грн., заборгованість за відсотками в сумі 976,78 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2 246,20 грн., пеня в сумі 259 580,38 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 13 552,59 грн.

У зв'язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму кредитної заборгованості, а також понесені ним судові витрати.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ "Акцент-Банк" до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ "Акцент-Банк" ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Так, судом не було досліджено всі докази по справі та не враховано, що сторони досягли згоди щодо збільшення позовної давності до п'яти років, та зважаючи на надання кредиту на строк по 02.08.2010 року, звернення позивача з даним позовом до суду відбулося в межах строків позовної давності.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ПАТ "Акцент-Банк"- Подолінного Р.Г., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, відповідача ОСОБА_3, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги і письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд послався на те, що, заявляючи позов у січні 2015 року, позивачем пропущено п'ятирічний строк позовної давності, встановлений сторонами при укладенні кредитного договору та про застосування наслідків пропуску якого було заявлено відповідачем.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він зроблений судом з порушенням норм цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством "Акцент-Банк", правонаступником якого є ПАТ "Акцент-Банк", та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір споживчого кредиту № AB8QRX15700212, відповідно до якого банком відповідачу надано грошові кошти у розмірі 9 359,10 грн. на строк до 02.08.2010 року включно зі сплатою 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 112,31 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1 500,00 грн., а ОСОБА_3 зобов'язався повернути кредитні кошти починаючи з 02.09.2008 року з " 2" по "7" число кожного місяця у сумі 553,60 грн. (щомісячний платіж, який складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат).

Як вбачається з договору № AB8QRX15700212 від 02 серпня 2008 року, сторони між собою погодились, що повернення кредиту здійснюється на підставі та на умовах, визначених у Заяві позичальника та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), з якими ОСОБА_3 був ознайомлений, що підтверджується його підписом у Заяві позичальника (а.с. 5- зворот) та не заперечувалося ним ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. ч.3,4 ст. 267 цього ж Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно із абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору ( графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлено тривалістю п'ять років, що не заперечується відповідачем ОСОБА_3

При цьому, за умовами кредитного договору № AB8QRX15700212 від 02 серпня 2008 року ОСОБА_3 зобов'язався повертати кредитні кошти щомісячними платежами, а саме: з " 2" по " 7" число кожного місяця у сумі 553,60 грн. починаючи з 02.09.2008 року та до 02.08.2010 року включно.

Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у серпні 2008 року, щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з квітня 2009 року не виконував, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 09 січня 2015 року, включивши до позовних вимог всю заборговану суму.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі 553,60 грн., а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту у вигляді пені в розмірі 1,25% від простроченої суми платежу, але не менше однієї гривні за кожен день прострочки платежу (п. 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт).

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань, якими у даному кредитному договорі визначено з " 2" по " 7" число кожного місяця з вересня 2008 року по серпень 2010 року включно.

У зв'язку з наведеним висновок суду першої інстанції про те, що строк виконання боргового зобов'язання сплинув, оскільки початком перебігу позовної давності є останній платіж здійснений ОСОБА_3, тобто з 13.04.2009 року, а з позовом банк звернувся у січні 2015 року, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Заперечуючи проти позову, відповідач просив, у тому числі про застосування строків позовної давності (а.с. 79-зворот).

Зважаючи на те, що умовами кредитного договору передбачений обов'язок позичальника щомісячно погашати кредит, з урахуванням положень ст.ст. 261, 530, 631 ЦК України на користь кредитора підлягають стягненню несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

Отже, у відповідності з умовами кредитного договору і наданим ПАТ "Акцент-Банк" розрахунку (а.с. 4), з яким в частині визначення розміру заборгованості за кредитом, процентами та комісією погодився відповідач (а.с. 47-48), з останнього на користь ПАТ "Акцент-Банк" підлягає стягненню прострочена заборгованість по сплаті щомісячних платежів та штрафних санкцій у межах погодженої сторонами п'ятирічної позовної давності, тобто з 09 січня 2010 року по 09 січня 2015 року, яка складається з наступного: 3 382,81 грн. - заборгованість за кредитом, 125,66 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 786,17 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 245 418,88 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, та штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг (фіксована та процентна складові).

Разом з цим, частина 3 статті 551 ЦК України надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність з розміром основного зобов'язання.

Згідно правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року по цивільній справі № 6-100 цс 14, яка згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України враховується судом при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 надав заяву про застосування ч.3 ст. 551 ЦК України в якій зазначив, що розмір нарахованої неустойки значно перевищує загальну заборгованість по кредиту, тоді як він перебуває у скрутному матеріальному положенні, адже на теперішній час з його заробітної плати утримуються аліменти на утримання трьох малолітніх дітей у розмірі 7/10 частин від заробітку та з 2005 року він перебуває на диспансерному обліку з діагнозом вірусний гепатит В,С (а.с. 47-53).

Крім того, відповідно до ст. 616 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, останні платіж за кредитним договором № AB8QRX15700212 від 02.08.2008 року позичальник ОСОБА_3 здійснив 13.04.2009 року (а.с. 4), погоджений сторонами термін виконання зобов'язань за даним договором закінчився 02.08.2010 року (а.с. 5), однак до суду з даним позовом ПАТ "Акцент-Банк" звернувся лише 09.01.2015 року (а.с. 2), і до цього часу не вживав жодних заходів щодо зменшення збитків, що свідчить про те, що своїми діями банк сприяв збільшенню пені, що також є підставою для зменшення її розміру.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором з 245 418,88 грн. до 5 000,00 грн.

Відповідно пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. (фіксована складова) та 5% від суми заборгованості (процентна складова) (а.с. 11), що становить 239,73 грн.

Таким чинок, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Акцент-Банк" підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №АВ8QRХ15700212 від 02 серпня 2008 року станом на 08 жовтня 2014 року в розмірі 10 034,37 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 3 382,81 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 125,66 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 786,17 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 5 000,00 грн., фіксована частина штрафу відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн., процентна складова штрафу відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг - 239,73 грн.

На підставі викладеного апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог частково за вказаних вище підстав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ПАТ "Акцент-Банк" колегія суддів стягує судові витрати у сумі 2 851,04 грн. судового збору сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції (а.с. 1) та 1 425,50 грн. сплачених позивачем при зверненні з апеляційною скаргою (а.с. 87,102).

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. п.1, 4 ч.1 ст.309, 313- 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" - задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором №АВ8QRХ15700212 від 02 серпня 2008 року станом на 08 жовтня 2014 року в розмірі 10 034 (десять тисяч тридцять чотири) гривень 37 (тридцять сім) копійок, у тому числі: заборгованість за кредитом - 3 382 гривень 81 копійка, заборгованість за процентами за користування кредитом - 125 гривень 66 копійок, заборгованість по комісії за користування кредитом - 786 гривень 17 копійок, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 5 000 гривень 00 копійок, фіксована частина штрафу відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг - 500 гривень 00 копійок, процентна складова штрафу відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг - 239 гривень 73 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" судові витрати понесені на оплату судового збору в суді першої інстанції у розмірі 2 851 (дві тисячі вісімсот п'ятдесят одна) гривень 04 (чотири) копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" судові витрати понесені на оплату судового збору в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 425 (одна тисяча чотириста двадцять п'ять) гривень 50 (п'ятдесят) копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: