Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2026/15 Головуючий у 1 інстанції: Лаптєв М.В.
Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючий Кримська О.М.,

Судді Бондар М.С.,

Подліянова Г.С.,

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди 06.01.2014 року, відповідач своїми протиправними діями, а саме порушення вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, спричинив позивачу тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними під час їх заподіяння.

Вироком Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2014 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та на підставі Закону України "Про амністію у 2014 році" звільнено від відбування покарання призначеного за вироком суду.

Під час розгляду кримінального провадження позивачем цивільний позов заявлено не було, оскільки відповідач в добровільному порядку частково відшкодував йому матеріальну шкоду в розмірі 11 500 грн. та обіцяв в подальшому відшкодувати матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі. Однак до теперішнього часу відповідачем не відшкодована в повному обсязі спричинена позивачу матеріальна та моральна шкода.

Вказував, що звертається до суду із позовом лише щодо відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування зазначав, що після дорожньо-транспортної пригоди відчував фізичну біль та страждання внаслідок понівечення та пошкодження здоров'я, розмір моральної шкоди визначив у розмірі 50 000 грн..

Посилаючись на вказані обставини, просив суд стягнути з відповідача на його користь 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 300 грн. в рахунок судових витрат по оплаті правової допомоги.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 грн., в рахунок відшкодування витрат по оплаті правової допомоги 300 грн..

В решті частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у дохід держави у розмірі 243 грн.60 коп..

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та стягнення витрат на оплату правової допомоги скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року №27/0/38-14 про визначення територіальної підсудності справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Особи, що беруть участь у справі повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) ( а.с.36,39).

Згідно до вимог с. 77 ЦПК України від учасників апеляційного розгляду заяв про зміну місця проживання ( перебування) не надходило.

Учасники апеляційного розгляду в судове засідання не з'явилися, причин неявки не повідомили, будь - яких письмових клопотань, у тому числі і про перенесення розгляду справи, від них не надходило.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що вироком Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та на підставі Закону України "Про амністію у 2014 році" звільнено від відбування покарання призначеного за вироком суду.

Із вказаного вироку вбачається, що 06.01.2015 року приблизно о 16 год. 20 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем "ГАЗ 24", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, і рухаючись в темний час доби, по проїжджій частині з двостороннім рухом по вул. Промислової, м. Миколаївка збоку вул. Коцюбинського в напрямку підприємства "Слов'янська ТЕС", виїхав на смугу зустрічного руху транспортних засобів, де скоїв зіткнення з мотоциклом марки "Дніпро 11", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався у зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_4.

В результаті зіткнення ОСОБА_4 були заподіяні наступні тяжкі тілесні ушкодження: відкритий подвійний перелом обох кісток лівої гомілки, забита рана лівої гомілки, закритий перелом лівої променевої кістки, рвана рана полового члену, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними під час їх заподіяння (а.с.7-10).

Вирішуючи спір щодо підстав відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно застосував норми ст.. 1167 ЦК України до правовідносин, які виникли між сторонами та дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності моральних страждань позивача і їх він зазнав у зв'язку з ДТП, що відповідає положенням ст. 23 ЦК України.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди з відповідача, суд першої інстанції врахував, що позивачу було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, характер та обсяг цих ушкоджень, глибину та тривалість фізичних та моральних страждань позивача, а також те, що звичайний уклад його життя було порушено, та з урахуванням принципів розумності, виваженості, справедливості обґрунтовано визначив розмір моральної шкоди в сумі 25 000 грн.

При цьому місцевий суд навів у рішенні відповідні доводи з посиланням на надані по справі докази та положення закону та колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не врахована протиправна поведінка самого потерпілого при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, спростовуються безпосередньо рішенням суду, в якому відображені вказані обставини та дана їм належна правова оцінка з посиланням на роз'яснення, які містяться у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", а саме: відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого).

Твердження апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано сплату відповідачем добровільно коштів у сумі 11 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди є неприйнятними.

Так, із змісту вироку Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2014 року, вбачається, що при призначенні покарання ОСОБА_3 була врахована та обставина, що він добровільно відшкодував позивачу спричинену саме матеріальну шкоду для проведення термінових операцій в сумі 11 500 грн.

До того ж, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування ( ч.4 ст. 23 ЦК України).

Судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 300 грн. підтверджені квитанцією № 27 від 17 грудня 2014 року ( а.с.1) та стягнуті з відповідача на користь позивача у відповідності до ст.. 88 ЦПК України та вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції( ч.1 ст. 303 ЦПК України)

З мотивів, викладених вище, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування рішення суду першої інстанції та для ухвалення нового рішення по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: