Справа № 323/388/15-ц
07.05.2015 м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Фісун Н.В., при секретарі Слинько Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Оріхівський районний сектор управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з позовом в якому вказує, що вона має у приватній власності житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1.
30 серпня 2013 року, з дозволу позивача, в належному їй на приватній власності будинку було зареєстровано її колишню невістку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час шлюб між її сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. За спірною адресою відповідачка не проживає. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється.
У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, прохає суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином у судовому порядку, про причини неявки не повідомила.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій прохає справу розглянути у його відсутності.
Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 28 березня 2008 року (а.с.11).
Також судом встановлено, що у належному позивачеві на праві приватної власності будинку за адресою: АДРЕСА_1 дійсно зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, підтвердженням чого є довідка адресно-довідкового бюро Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 17.03.2015 року (а.с.15), копія будинкової книги (а.с.9).
Позивач обґрунтовуючи свої вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням стверджувала, що відповідач, її колишня невістка, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у будинку, що належить позивачу на праві приватної власності не проживає . На теперішній час шлюб між її сином та невісткою, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, розірвано, що також підтверджується заочним рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року. Добровільно відповідач з реєстрації у спірному будинку не бажає знятися.
На підставі ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до положень ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.
За роз'ясненнями п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року з подальшими змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім"ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, на ствердження вибуття особи до іншого постійного місця проживання, суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК.
Підтвердженням того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає за адресою: АДРЕСА_1, є акт соціально- - побутового обстеження родини ОСОБА_1, де вказано, що ОСОБА_2 зареєстрована за спірною адресою з 2013 року, за місцем реєстрації жодного разу не проживала (а.с.8).
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11,74, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, ст.ст.71, 72, 107 ЖК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року з подальшими змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України"суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Оріхівський районний сектор управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням- задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області Н.В.Фісун