Справа № 214/301/15-ц
У Х В А Л А

іменем України

30 березня 2015 року, суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» про стягнення не виплаченої заробітної плати та відшкодування за час затримки її виплати при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» про стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування за час затримки її виплати при звільненні.

02 березня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд:

1) зробити запит в НБУ про стан грошових коштів на рахунках ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО»;

2) зробити запит в реєстраційні служби, щодо володіння майном та транспортними засобами ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО»;

3) накласти арешт на грошові кошти ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» в межах позовних вимог;

4) при недостатності коштів, або їх відсутності, накласти арешт на майно або транспортні засоби в межах позовних вимог.

Суд, дослідивши заяву, дійшов до висновку, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії.

Що стосується вимог про запити в НБУ про стан грошових коштів на рахунку відповідача та запитів в реєстраційні служби, щодо володіння майном та транспортними засобами відповідача, то суд вважає, що ці вимоги не є видами забезпечення позову.

Також суд зазначає, що відповідно до вимог Закону України «Про Національний банку України», до повноважень НБУ не відноситься зберігання інформації про стан грошових коштів на рахунках субєктів господарювання.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог п. 4 ст. 3 ЦПК України свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, є засадою цивільного судочинства. Тому за загальним правилом втручання загальних органів у господарську діяльність підприємців не допускається.

Таким чином, прохання заявника про накладення арешту на грошові кошти відповідача є безпідставні та незаконні, оскільки направлені на втручання у діяльність товариства шляхом обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним коштами, що може призвести до незворотних наслідків, порушити права та інтереси інших осіб у зв'язку із застосуванням цих заходів.

Що стосується вимог заявника, про накладання арешту на майно або транспортні засоби відповідача, то суд вважає, що такі заходи забезпечення даного позову є передчасними, крім того, заявником не надано доказів, що не вжиття саме цих заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України. -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали суду направити ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.В. Ткаченко