СЛОВ?ЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 243/3658/15-ц 2/243/3248/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року м. Слов?янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Неженцевої О.В.

при секретарі Білоусові Д.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в м. Слов?янську цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов?янськтепломережа» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, втрат від інфляційних процесів, 3 % річних та судових витрат,

В С Т А Н О В И В :

23 квітня 2015 року Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов?янськтепломережа» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач користується послугами з опалення, однак не вносить оплату у повному обсязі за надані послуги, чим своїми протиправними діями завдає підприємству матеріальну шкоду.

Згідно ухвали суду від 20 липня 2015 року за клопотанням представника позивача судом до участі у розгляді справи у якості співвідповідача було залучено власника житла- Батуріна В.В.( а.с.109)

20 липня 2015 року позивачем було подано до суду уточнену позовну заяву з вимогами до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, втрат від інфляційних процесів, 3 % річних та судових витрат по справі. ( а.с.103-104)

У судовому засіданні представника позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги, викладені у позовній заяві від 20 липня 2015 року підтримала та уточнила їх, зазначивши суду про те, що обласним комунальним підприємством « Донецьктеплокомуненерго» надаються послуги з опалення житла- квартири №14 у будинку №30 по вулиці Г. Батюка у місті Словянську. Відповідач ОСОБА_4 є власником цієї квартири на підставі договору обміну від 06 листопада 1997 року і з листопада 1997 року є абонентом ОКП «Донецьктеплокомуненерго», бо між ними встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово- комунальної послуги на підставі відкритого особового рахунку за № 031821 на його імя. Відповідачка ОСОБА_3 є колишньою дружиною власника житла та зареєстрована у цій квартирі з червня 2012 року. Ця квартира розташована у багатоповерховому будинку, який приєднаний до централізованої мережі теплопостачання. На вводі у будинок встановлено лічильник теплопостачання. Відповідачі використовували надану послугу для задоволення своїх потреб та не відмовлялися від неї. Скарг з приводу ненадання або неналежного надання послуги від відповідачів не надходило. Між тим оплата такої послуги теплопостачання відповідачами не проводиться з грудня 2005 року, тому утворилася заборгованість за період з 01 жовтня 2005 року по 01 березня 2015 року у сумі 15 705 грн. 13коп. Вважає, що ОСОБА_3 також повинна нести витрати по оплаті такої комунальної послуги, бо саме нею 03 вересня 2007 року було з позивачем укладено договір про реструктуризацію боргу, вона зареєстрована у цій квартирі, та згідно судового рішення від 17 лютого 2012 року за нею та її неповнолітньою донькою було визнано право користування цим житлом , з реєстрацією у ньому.

Посилаючись на положення статей 68, 156 ЖК України, статті 525, 625 ЦК України, представник позивача просила стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_3М: заборгованість за надані послуги у сумі 15 705 гр. 13 коп., втрати від інфляційних процесів у сумі 6296 грн 21 коп., три відсотки річних у сумі 1756 грн. 25 коп. , а з ОСОБА_4 додатково також понесені судові витрати по справі у сумі 243 грн. 60 коп.

Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_4 про місце, день та час розгляду справи. Відповідно до вимог частини 9 статті 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача ОСОБА_4 на 03 вересня 2015 року ( з урахуванням повернення раніше надісланих повісток з відміткою про не проживання адресата) було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий курєр» ( а.с. 120).

Здійснити відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року №41-р розміщення оголошення про виклик до суду цього відповідача у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті « Донеччина», не є можливим у звязку з перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною - у місті Донецьку.

Враховуючи вищезазначені обставини, з урахуванням повідомленої суду згоди на це представником позивача та відповідачкою ОСОБА_3, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для проведення розгляду справи за відсутності цього відповідача, на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала і на обгрунтування своїх заперечень зазначила про те, що з ОСОБА_4 вона перебувала у юридичному шлюбі з 25 жовтня 1997 року по 23 лютого 2010 року. За договором обміну від 06 листопада 1997 року ОСОБА_4 на праві власності має цю квартиру, у якій вони фактично не проживають після припинення шлюбних відносин у 2010 році. ОСОБА_4 виїхав із міста Словянська, а з 2005 року за рішенням суду він повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Аліменти він не сплачує, тому державним виконавцем у червні 2008 року було накладено арешт на квартиру. Після тимчасового повернення ОСОБА_4 у 2010 році до міста Словянська, він почав вести розмови щодо бажання продати квартиру та оспорювати її право користування цим житлом, тому вона була вимушена звернутися з позовом до суду. Згідно рішення суду від 17 лютого 2012 року за нею та неповнолітньою донькою ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано право користування цією квартирою, з реєстрацією у ній. Саме на підставі рішення суду вона особисто була 05 червня 2012 року зареєстрована у цій квартирі, але у квартирі вона фактично не проживає, бо живе у батьків по вулиці Губкіна у місті Словянську. Визнає, що у квартирі тимчасово ( у 2011-2012 роках) проживала її мати з її донькою, але ця обставина повязана із зручним розташуванням цього житла до учбового закладу, де проходила навчання донька. Вважає, що не повинна нести витрати по оплаті послуг теплопостачання, бо не є власником або співвласником житла, та у квартирі не проживає. Стверджувала про те, що підписаний нею 03 вересня 2007 року з позивачем договір про реструктуризацію заборгованості за теплову енергію, не є належним доказом по цій справі, бо на час укладання цього договору вона не була і не є власником(співвласником) житла, не була у квартирі навіть зареєстрована. Вважає, що вона юридична не мала права укладати цей договір. Витрати по оплаті послуг теплопостачання повинен нести власник житла- Батурін ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог до неї відмовити, а у разі незгоди з її доводами- застосувати положення законодавства про строк позовної давності.

Після надання особистих пояснень у судовому засіданні 03 вересня 2015 року відповідачка, з посиланням на необхідність здійснення догляду за малолітньою донькою, ІНФОРМАЦІЯ_2, з дозволу суду залишила зал судового засідання та подала суду письмове клопотання про продовження та завершення розгляду справи за її відсутності.( а.с. 125)

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідачки ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у юридичному шлюбі з 25 жовтня 1997 року по 23 лютого 2010 року.( а.с.74,50)

На підставі договору обміну, посвідченого 06 листопада 1997 року приватним нотаріусом Словянського міського округу ОСОБА_7 за реєстровим номером 6401, ОСОБА_4 є власником квартири № 30 у будинку № 14, розташованому по вул. Г.Батюка у місті Слов?янську. Зазначений договір було зареєстровано у бюро технічної інвентаризації міста Словянська, про що свідчать відомості на а.с.49 та 87.

Відповідно до рішення Словянського міськрайонного суду від 17 лютого 2012 року, яке набрало законної сили 07 травня 2012 року, за ОСОБА_3 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, було визнано право користування житловим приміщення в цій квартирі, а Словянський МВ ГМВС України в Донецькій області було зобовязано провести реєстрацію її з донькою у цій квартирі. ( а.с.81,89-91)

Із паспорту серії ВВ314215 виданого 17 лютого 1998 року Словянським МВ УМВС України в Донецькій області на імя ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, убачається, що відповідачка один раз була зареєстрована у спірній квартирі 05 червня 2012 року і до цього часу з обліку не знята.( а.с.72-74).

Матеріалами справи встановлено, що у багатоквартирний жилий будинок №30 по вулиці Г.Батюка у місті Словянську надаються позивачем по справі послуги централізованого теплопостачання.

За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг.

Судом встановлено, що до спірних правовідносин, з приводу постачання теплової енергії підлягає застосуванню Закон України « Про теплопостачання», згідно якого постачання теплової енергії регламентується нормативно- правовими актами які є обовязковими для виконання всіма субєктами відносин у сфері теплопостачання та споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо з існуючими технічними умовами ( стаття 4,24)

Із матеріалів справи убачається, що Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці « Словянськтепломережа» ( далі- комунальне підприємство) відкрило з 1997 року на імя власника квартири ОСОБА_4 особовий рахунок за № 031821, по якому проводилося фіксування надходження оплати за надані послуги теплопостачання.

Підключення квартири відповідача ОСОБА_4 до централізованого опалення житлового будинку та відкриття особового рахунку теплопостачальним підприємством свідчить про фактичне існування між сторонами договірних відносин з приводу постачання та споживання теплової енергії.

Особовий рахунок на імя ОСОБА_4 було відкрито і житлово- комунальним підприємством, на балансі якого перебуває цей жилий будинок - ТОВ « Цидило и К», про що свідчить довідка цього підприємства від 15 червня 2015 року ( а.с. 51).

За таких обставин при вирішенні справи суд виходить із обсягу прав та обовязків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини субєкта господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг, та фізичної особи, яка отримує послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води.

Виходячи з місту статті 319 ЦК України, зокрема, пункту 4 наведеної норми, набуття права власності на певне майно породжує виникнення не тільки прав, а й обовязків щодо його належного утримання та експлуатації.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особам, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Спірним питанням по справі є оспорювання ОСОБА_3 її обовязку нести витрати по сплаті наданих послуг теплопостачання по квартирі, яка належить на праві власності її колишньому чоловіку ОСОБА_4

У судовому засіданні представником позивача було зазначено про те, що відповідачка ОСОБА_3 у спірній квартирі зареєстрована , але не проживає. Ці ж саме обставини зазначила суду і ОСОБА_3

На підтвердження заявлених позовних вимог представник позивача у судовому засіданні зазначила про те, що видана позивачем довідка (а .с.3) була складена за даними відповідного відділу цього підприємства по особовому рахунку № 031821 і є доказом того, що ОСОБА_3 є колишнім членом сімї власника житла.

Між тим, судом зазначена довідка не може бути прийнята до уваги як належний доказ по справі, з урахуванням того, що у цій довідці невірно зазначені дані щодо дітей відповідачки ОСОБА_3 в частині імя та років їх народження. Більш того, зазначена довідка не містить відомостей: дати її складання, назви установи ( підприємства) яким її видано, тому не є належним доказом.

Відповідно до даних, викладених у довідці керівника комітету мікрорайону « Северний» ( м. Словянськ) від 17 червня 2015 року, підтверджено факт проживання ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми з 01 вересня 2014 року за адресою: місто Словянськ, вулиця Губкіна, 31.( а.с. 55)

Незважаючи на те, що під час судового розгляду представником позивача неодноразово суду було зазначено про те, що відповідачка ОСОБА_3 у спірній квартирі за їх даними не проживає ( без зазначення часу її не проживання), сторона позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, з посиланням на те, що судовим рішенням від 17 лютого 2012 року було визнано за ОСОБА_3 та її неповнолітньою донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, право проживання у спірній квартирі ( користування житлом),тому відповідачка повинна нести витрати по оплаті послуг теплопостачання за весь період утворення заборгованості, а саме з 01жовтня 2005 року.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що у текстах позовних заяв позивачем неодноразово зазначалося про те, що відповідач ( позов первісно було предявлено лише відносно ОСОБА_3М.)

«мешкає за адресою: АДРЕСА_1, є абонентом ОКП « Донецьктеплокомуненерго», що суперечить безпосереднім поясненням їх представника у судовому засіданні.

Як убачається із рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2012 року, яке набрало законної сили 07 травня 2012 року, за ОСОБА_3 та її донькою ОСОБА_8 визнано право користування житловим приміщенням у квартирі №14, розташованої у будинку №30 по вулиці Г. Батюка у місті Словянську, та зобовязано Словянський МВ ГУМВС України в Донецькій області в особі сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, зареєструвати цих осіб у цій квартирі. Підставою прийняття такого рішення суд зазначив те, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, власник житла залишив квартиру, а відповідачка з донькою, ІНФОРМАЦІЯ_1, вселилася в спірну квартиру на законних підставах і у звязку з оспорюванням ОСОБА_4 її права на проживання у квартирі, була вимушена звернутися до суді за захистом своїх прав. ( а.с. 89-91,81).

Відповідно до положень частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, з урахуванням положень вищевказаної норми права, не підлягає доказуванню по цій справі обставина вселення ОСОБА_3 з донькою у спірну квартиру та виникнення у неї на підставі цього рішення суду права користуватися цим житловим приміщенням.

Статтями 20 і 21 Закону України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» визначено обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обовязком споживача є укладання договору на надання житлово- комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово- комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обовязки виконавця надання житлово- комунальних послуг вчасно та відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору.

Поняття споживача, як фізичної чи юридичної особи, яка отримує або має намір отримати житлово- комунальну послугу, визначено загальними положеннями вищевказаного Закону України.

Доводи представника позивача у судовому засіданні про те, що підписаний ОСОБА_3 03 вересня 2007 року з підприємством договір про реструктуризацію заборгованості за теплову енергію є належним доказом її обовязку провести оплату заборгованості солідарно з власником житла, не приймаються судом до уваги, бо цей договір не є належним доказом по цій справі, враховуючи при цьому те, що на час його укладання ОСОБА_3 не була власником (співвласником) житла, та не була у квартирі навіть зареєстрована.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що перед судом позивачем не доведено, що відповідачка ОСОБА_3 з 01 жовтня 2005 року по 01 березня 2015 року була споживачем послуг теплопостачальної організації у квартирі № 14, розташованої у будинку №30 по вулиці Г.Батюка у місті Словянську, тому вона не може нести обовязок по сплаті наданих послуг централізованого теплопостачання, і є законні підстави для її звільнення від проведення оплати таких послуг. Обовязок по сплаті заборгованості за надані послуги теплопостачання повинен нести власник нерухомого майна- відповідач ОСОБА_4, бо відповідно до положень частини 4 статті 319 ЦК України власність зобовязує.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З інформації ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов?янськтепломережа» убачається, що оплата витрат у повному обсязі за надані послуги з опалення по зазначеній квартирі не провадиться у повному обсязі з 01 жовтня 2005 року і станом на 01 березня 2015 року борг становить 15705 грн.13 грн. (а.с.6-11).

Проаналізувавши зазначений розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що заборгованість по оплаті наданих послуг з опалення в сумі 15705 грн. 13 грн. утворилася за період з 01жовтня 2005 року по лютий 2015 року включно.

Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок суми заборгованості по оплаті наданих послуг з опалення, який відповідає встановленим законодавством порядку і тарифам.

Відповідно до положення ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми.

Як вбачається з розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат відповідачу ОСОБА_4 нараховано 3% річних 1756 грн.25 грн. та втрати від інфляційних процесів у сумі 6296 грн.21 коп. /а.с.12/.

Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, який відповідає встановленим законодавством порядку і тарифам.

Статтею 267 ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем ОСОБА_4В до винесення судом рішення не зроблено заяву про застосування позовної давності.

Проаналізувавши встановлені по справі конкретні обставини, оцінивши надані сторонами в силу вимог ст.60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з вини відповідача ОСОБА_4 порушено виконання зобов`язань з оплати використаних послуг з опалення, внаслідок чого за період з жовтня 2005 року по лютий 2015 року включно ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов?янськтепломережа» заподіяно шкоду із несплати у повному обсязі щомісячних платежів у сумі 15705 грн. 13 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 у повному обсязі. Окрім того, у відповідності з ч.2 ст.625 ЦК України з ОСОБА_4 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов?янськтепломережа» підлягають стягненню 3% річних у сумі 1756 грн.25 грн. та втрати від інфляційних процесів у сумі 6296 грн.21 грн.

Положеннями статті 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з задоволенням позову ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов?янськтепломережа» понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн.60 грн., підлягають стягненню на його користь з відповідача ОСОБА_4.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 60, 88,169,212-215 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 316, 319, 526,611,625 Цивільного кодексу України, Законом України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, суд

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП- невідомо, на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов?янськтепломережа», яке розташоване за адресою: 84122, Донецька область, місто Слов?янськ, вулиця Іскри, 5 (на структурний підрозділ «Єдиний розрахунковий центр» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» рахунок 4214 ПАТ ПУМБ в м.Донецьку, МФО 334851, код ОКПО 26221744, одержувач ВО ОКП «ДТКЕ» «Слов?янськтепломережа») заборгованість із спожитих послуг з опалення за період з 01 жовтня 2005 року по лютий 2015 року включно у розмірі 15705 (п?ятнадцять тисяч сімсот п?ять) гривень 13 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП- невідомо, на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов?янськтепломережа», яке розташоване за адресою: 84122, Донецька область, місто Слов?янськ, вулиця Іскри, 5 (рахунок 4705 Слов?янське відділення ПАТ Промінвестбанк в Донецькій області, код банку 300012, ) втрати від інфляційних процесів у сумі 6296 (шість тисяч двісті дев?яносто шість) гривень 21 копійка, 3% річних у сумі 1756 (одна тисяча сімсот п?ятдесят шість) гривень 25 копійок та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості із спожитих послуг з опалення за період з 01 жовтня 2005 року по лютий 2015 року включно, втрат інфляційних процесів, трьох відсотків річних, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Слов?янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Неженцева