Справа № 127/2284/15-ц Провадження № 22-ц/772/1545/2015Головуючий в суді першої інстанції Волошин С. В.
Категорія 53Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Колоса С.С., Нікушина В.П.

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.04.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Київського національного торговельно-економічного університету в особі Вінницького торгівельно-економічного інституту про стягнення заборгованості по невиплаченій заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, індексації, компенсації та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В суд звернувся ОСОБА_2 з позовом до Київського національного торговельно-економічного університету в особі Вінницького торговельно-економічного інституту про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Позовні вимоги мотивував тим, що 13.10.2011 року позивач був обраний по конкурсу вченою радою ВТЕІ КНТЕУ на посаду доцента кафедри психології, соціології і права. 14.10.2011 року у позивача закінчився строк дії трудового договору № 606 від 01.09.2011 року, укладеного на підставі рішення суду про поновлення на посаді доцента на 0,5 ставки, а відповідно до довідки ВТЕІ КНТЕУ з 16.10.2011 року ОСОБА_2 було призначено навчальне навантаження на 1,0 ставки, проте заробітна плата була нарахована та виплачена за період з 16.10.2011 року по 01.12.2011 року в меншому розмірі, а саме як за 0,5 ставки. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду.

Під час розгляду справи позивач неодноразово змінював позовні вимоги відповідно до останніх просив суд: стягнути з відповідача заробітну плату в розмірі 2368, 92 грн., індексацію - 5301,82 грн., компенсацію 600,1 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 173097,85 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., просив також стягнути витрати на правову допомогу 2000 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.04.2011 р. ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по невиплаченій заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, індексації, компенсації та моральної шкоди.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду і ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.10.2011 року позивач був обраний по конкурсу вченою радою ВТЕІ КНТЕУ на посаду доцента кафедри психології, соціології і права. 14.10.2011 року у позивача закінчився строк дії трудового договору № 606 від 01.09.2011 року, укладеного на підставі рішення суду про поновлення на посаді доцента на 0,5 ставки та з 15.10.2011 року ОСОБА_2 було призначено навчальне навантаження на 1,0 ставки і дана обставина не заперечувалась сторонами.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2013 року встановлено, що відповідно до наказу ВТЕІ КНТЕУ № 404-к від 14.10.2011 року ОСОБА_2 було призначено на посаду доцента кафедри психології, соціології та права за строковим трудовим договором з 15.10.2011 року по 14.10.2012 року. Також, між сторонами 15.10.2011 року укладено строковий трудовий договір № 760.

Відповідно до довідки про навчальне навантаження з фізичного виховання на 2010-2011, 2011-2012 навчальні роки, навчальне навантаження доцента ОСОБА_2 з 16.10.2011 року становить 656 годин на 1,0 ставки.

Відповідно до довідки про заробітну плату №01.01-44/196 від 27.02.2015 року, ОСОБА_2 з вересня 2011 року по жовтень 2012 року нараховувалась та виплачувалась заробітна плата: за жовтень з 01.10.2011 року по 14.10.2011 року (доцент на 0,5 ставки) та з 15.10.2011 року по 31.10.2011 року (доцент на 1,0 ставки) в розмірі 1805, 60 грн.; за листопад 2011 року (доцент на 1,0 ставки) в розмірі 1054,53 грн. з урахуванням того, що за жовтень період тимчасової непрацездатності становив 3 дні, а за листопад - 11 днів, у зв'язку з наведеними обставинами, а також у зв'язку з не ознайомлення позивачем (що ним не заперечується) з наказом про його переведення з 15.10.2011 року на 1,0 ставки, нарахування лікарняних йому було здійснено за жовтень 2011 року у листопаді 2011 року у розмірі 409, 76 грн., а за листопад 2011 року, відповідно у грудні 2011 року на суму 944 грн., перерахунок заробітної плати за жовтень та листопад 2011 року проведено у грудні 2011 року на суму 1590, 65 грн.

Згідно наказу ВТЕІ КНТЕУ № 107 від 14.07.2011 року та схеми тарифних розрядів посад та посадових окладів керівних та науково-педагогічних працівників ВТЕІ КНТЕУ встановлено посадовий оклад доценту в розмірі 2257,00 грн.

Також, суд встановив, що у жовтні 2011 року позивачем на 1,0 ставки відпрацьовано 8 робочих днів, тимчасова непрацездатність (лікарняний) - 3 робочих дні; у листопаді 2011 року позивачем відпрацьовано 11 робочих днів, тимчасова непрацездатність (лікарняний) - 11 робочих днів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, суд першої інстанції виходив із встановлених ним обставин, що позивач у вказані в розрахунку місяці перебував на лікарняному (загалом протягом 14 днів), та кошти у зв'язку із втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності були виплачені відповідно за жовтень 2011 року у листопаді 2011 року у розмірі 409, 76 грн., а за листопад 2011 року, - у грудні 2011 року на суму 944 грн., також у грудні місяці 2011 року проведено перерахунок заробітної плати за жовтень та листопад 2011 року в розмірі 1590, 65 грн.

Встановивши необгрунтованість вимог позову в частині стягнення заробітної плати, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представниками відповідача, в тому числі головним бухгалтером, надані як усні так і письмові пояснення, в яких чітко викладені обставини та порядок нарахування і виплати позивачу його заробітної плати та інших виплат в оспорювані періоди.

В обгрунтування цих заперечень також надані особисті картки працівника - позивача по справі за період з 01.04.11 року по 30.09.11 року та з 01.05.11 року по 31.10.11 року де наведені розрахунки виплат.

Натомість, позивачем не було наведено суду обгрунтованих доводів невірності здійснених нарахувань та проведених виплат і, як результат, не доведено суду у відповідності до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України, належними доказами наявність заборгованості з заробітної плати чи інших виплат.

Позивач не спростував у належний спосіб письмові докази, які свідчать про розмір нарахувань та виплат, а його особисті підрахунки суд не може взяти до уваги як доказ, оскільки вони не містять чіткої інформації, що входить у предмет доказування і позивач не є експертом в галузі цих знань.

Встановивши безпідставність вимог позову в частині стягнення заборгованості з заробітної плати, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав і для стягнення з відповідача індексацій, компенсацій та середньої заробітної плати за час затримки її виплати, оскільки відсутні матеріально - правові підстави для задоволення позову в частині стягнення недоплаченої заробітної плати.

Відмовляючи у задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції також вірно врахував положення ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, відповідно до яких відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зважаючи на те, що позивачу заробітна плата була виплачена в повному обсязі, його права не порушені, тому суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.04.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Київського національного торговельно-економічного університету в особі Вінницького торгівельно-економічного інституту про стягнення заборгованості по невиплаченій заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, індексації, компенсації та моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: А.Ю. Зайцев

Судді: С.С. Колос

В.П. Нікушин

З оригіналом вірно: