Справа № 234/2689/15-ц
Провадження № 2/234/1912/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2015 року

Краматорський міський суд Донецької області

в складі головуючого судді Чернобай А.О.,

при секретарі Науменко А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2015 року позивач ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та усунення перешкод в користуванні власністю.

Із позову вбачається, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. У зазначеному будинку також з 02.02.2011 року зареєстрований ОСОБА_2 Відповідач з 05.12.2012 рокупокинув місця проживання та виїхав на інше постійне місце проживання. Права власності в будинку відповідач не має. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1

У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву з проханням справу слухати у її відсутність та про те, що позов підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу про державну реєстрацію прав Краматорського міського БТІ будинок АДРЕСА_1 належить позивачу по справі - ОСОБА_1(а.с. 9 - 10)

Згідно акту Шабельківської селищної ради відповідач ОСОБА_2 не проживає у АДРЕСА_2. (а.с. 12).

Згідно посвідки на постійне проживання ОСОБА_2 зареєстрований у АДРЕСА_3 (а.с. 7)

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім'ї власника житла, зареєстрований у будинку позивача, але з грудня 2012 року не проживає у будинку, який належить позивачці на праві свідоцтва про право на спадщину.

Відповідач надав до суду заяву про визнання позовних вимог.

Згідно приписів ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому за таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 214, 215 ЦПК України, а також ст. 156, 9 ЖК України, ст. 391 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення Краматорського міського суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до відповідного Апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Суддя

Рішення ухвалене у нарадчий кімнаті й надруковано у єдиному примірнику.

Суддя