АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5760/15 Справа № 187/167/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Черненкової Л.А., Петешенкової М.Ю., при секретареві Яловій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, секретаря Хутірської сільської ради ОСОБА_6, нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 (третя особа: орган опіки та піклування Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області) про визнання недійсними заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про визнання права власності у порядку спадкування,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Петриківського райсуду від 23.04.2015р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, секретаря Хутірської сільської ради ОСОБА_6, нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 про визнання недійсними заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про визнання права власності у порядку спадкування. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просила скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

ОСОБА_8 мати померлого 7.03.2009р. сина ОСОБА_9 та бабуся його дітей ОСОБА_3, 3.07.2002р.н., та ОСОБА_4, 20.11.1997р.н. померла 10.07.2014р. (а.с.9,11,13-15).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок №55 по вул.Калініна у с.Хутірське Петриківського району Дніпропетровській області. 16.01.2015р. державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори на вказаний будинок видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя онуки ОСОБА_8 ОСОБА_5 (а.с.54,55).

Опікун сиріт ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_2 просила визнати недійсними вказане свідоцтво про право на спадщину на імя ОСОБА_5 та заповіт від імені ОСОБА_8 від 14.02.2014р., а також визнати право ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на обовязкову частку у спадковому будинку №55 по вул.Калініна у с.Хутірське. Вважала, що неповнолітні діти померлого сина спадкодавиці мають право на таку частку на підставі ст.ст.1241,1242,1266 ЦК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатності батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом. За положеннями ч.1 ст. ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1242 ЦК України заповідач може обумовити виникнення права на спадкування у особи, яка призначена у заповіті, наявністю певної умови.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини про відсутність умов у заповіті ОСОБА_8 та відсутність підстав для спадкування дітьми померлого сина спадкодавиці за правом представлення обовязкової частки, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заявлених ОСОБА_2 позовних вимог.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність судового рішення безпідставні та суперечать наведеним вимогам діючого законодавства. Наполягаючи на тому, що діти померлого сина спадкодавиці за правом представлення мають право на обовязкову частку, ОСОБА_2 залишила поза увагою наступне. У разі спадкування за правом представлення внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхньому батькові. Тобто, право внуків залежить від права батька. Проте доказів тому, що батько дітей ОСОБА_9 відносився до перелічених у ч.1 ст.1241 ЦК України осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині у разі її заповіту, матеріали справи не містять. Перелік осіб у вказаній нормі є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Тобто, ОСОБА_9 за наявності заповіту та за вказаних у позові обставин, права на обовязкову частку у спадщині не мав. Оскільки таке право не належало ОСОБА_9, то воно не могло виникнути і у його дітей. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що спадкодавець ОСОБА_8 складала заповіт на імя іншої своєї онуки ОСОБА_5 під умовою щодо дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належними доказами не підтверджені та фактично мають характер припущень, на яких за вимогами ч.4 ст.60 ЦПК України доказування ґрунтуватись не може. Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали право на спадкування будинку №55 по вул.Калініна у с.Хутірське після смерті попередньої власниці ОСОБА_10, не можуть досліджуватись при розгляді даної справи. Законність свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_10 на імя ОСОБА_8 не була предметом розгляду цієї справи та не оспорювалась у передбаченому законом порядку. Необхідність здійснення захисту прав та інтересів дітей дійсно гарантується державою. Проте розгляд та вирішення справи за позовом в їх інтересах суд зобовязаний здійснювати згідно з законом у передбаченому ч.1 ст.11, ст.213 ЦПК України порядку не інакше як за зверненням, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів. Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить на праві власності житловий будинок №61 по вул.Калініна у с.Хутірське, який визначався їх місцем проживання і на час опікунства ОСОБА_8 З 16.09.2014р. місце їх проживання визначено місцем проживання опікуна ОСОБА_2 у будинку №7 по вул.Чкалова у с.Червонопартизанське (а.с.19,20).

Таким чином рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_11

ОСОБА_12