Ухвала

іменем україни

18 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), ОСОБА_2 про визнання договору поруки № 306/Znop-06-01 від 19 грудня 2006 року, укладеного між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк»), припиненим.

В обґрунтування позову зазначав, що ТОВ «Укрпромбанк» 03 грудня 2008 року надіслало йому як поручителю за договором поруки вимогу про дострокове повне виконання зобов'язання за кредитним договором № 306/Св-06 від 19 грудня 2006 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2

Крім того, в серпні 2012 року з рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 серпня 2012 року йому стало відомо про задоволення позову ПАТ «Дельта Банк», який набув право вимоги за кредитними договорами ТОВ «Укрпромбанк», до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 209 035 грн за кредитним договором № 306/Св-06 від 19 грудня 2006 року та судові витрати.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 18 грудня 2013 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано договір поруки № 306-Znop-06-01 від 19 грудня 2006 року, укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1, припиненим.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2014 року рішення апеляційного суду залишено без змін.

Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року вказану ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовано, справу передано на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що банк звертаючись до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 пропустив шестимісячний строк на пред'явлення вимоги до поручителя - ОСОБА_1 (ч. 4 ст. 559 ЦК України).

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Судами встановлено, що 19 грудня 2006 року між ТОВ «Укрпромбанк» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 306/Св-06, за умовами якого банк надав кредит у сумі 26 700 доларів США на строк до 18 грудня 2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5% річних.

Цього ж дня на забезпечення виконання вимог кредитного договору між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки.

Через неналежне виконання умов кредитного договору ОСОБА_2, утворилася заборгованість.

03 грудня 2008 року ТОВ «Укрпромбанк» направив ОСОБА_1 повідомлення про дострокове повне погашення заборгованості за кредитним договором, в якому вимагав сплатити 24 808,79 доларів США заборгованості за договором, у тому числі: за кредитом - 23 733,34 доларів США; за процентами - 1 075,45 доларів США; за штрафними санкціями - 168,02 грн у тридцяти денний термін.

Частинами 1, 2 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Виходячи з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Крім того, п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» при вирішенні спорів суд має враховувати, що згідно із ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Також у ч. 2 ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України зазначено, у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Крім того, за положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не предявить вимоги до поручителя.

Таким чином, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання в повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Правова позиція щодо строку припинення поруки висловлена Верховним Судом України в постанові від 29 січня 2013 року №6-155 цс13

Як вбачається з матеріалів справи, у договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, оскільки цей договір містить лише умову про дію поруки до повного виконання зобов'язань по кредитному договору боржником чи поручителем (п. 10 договору, а.с.17).

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 серпня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2012 року, позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 й ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 209 035 грн заборгованості за кредитним договором.

При цьому ухвалюючи рішення про солідарне стягнення боргу суди дійшли висновку про відсутність підстав вважати пропущеним строк на пред'явлення банком вимоги до поручителя, що у свою чергу виключає визнання поруки припиненою в подальшому.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції у порушення вимог ст. ст. 214, 215, 316 ЦПК України на зазначені положення закону та обставини справи уваги не звернув, доводи та заперечення сторін належним чином не перевірив, не з`ясував наявності чи відсутності дійсного припинення поруки та дійшов передчасного висновку щодо обґрунтованості позову.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, повністю не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 грудня 2013 року скасувати.

Справу передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко