Справа № 128/238/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі

головуючого судді: Бондаренко О.І.

при секретарі: Гавріловій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.05.2012 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, на виконання умов якого позивач передала ОСОБА_2 гроші в сумі 9000 доларів США, які зобовязалась повернути до 30.06.2012 року.

Незважаючи на прийняті відповідачкою зобовязання та сплив строку повернення позики, остання суму боргу до цього часу не повернула, на неодноразові прохання розрахуватися, безпідставно не бажає цього робити.

Станом на день предявлення позову до суду заборгованість відповідача складає 9000 доларів США, що еквівалентно 141840 грн., оскільки курс долара по відношенню до гривні, станом на 20.01.2015 року становив: 1575 грн. 56 коп. за 100 доларів США.

Крім того, згідно зведеної таблиці індексів інфляції в Україні, індекс інфляції складає: 2012 рік 99,8 %, 2013 рік 100,5%, 2014 рік 124,9 %.

Отже, 9000 доларів США х 99,8% = 8 доларів США, що еквівалентно 126 грн. 08 коп.; 9000 доларів США х 1005,%= 45 доларів США, що еквівалентно 709 грн. 20 коп.; 9000 доларів США х 124, 9%= 2241 доларів США, що еквівалентно 35318 грн. 16 коп.

Таким чином, відповідач повинна сплатити позивачу збитки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 35901 грн. 28 коп. та штраф у розмірі 14184 грн. 00 коп.

Крім того, внаслідок таких дій відповідача, позивачу також заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що остання вимушена була витрачати тривалий час та кошти на підготовку до судових засідань, що потягло втрату нормальних життєвих звязків та необхідність в додаткових зусиллях для організації свого життя. Сума боргу, яку відповідач не повернула, заощаджувалася позивачем протягом багатьох років та була забезпеченням матеріальної впевненості у майбутньому. Позивач одна виховує двоє неповнолітніх дітей: старша дочка у минулому році вступила до Вінницького медичного університету на платну форму навчання і ці кошти були призначені саме для навчання дитини. Зазначена сума знаходилася на депозитному рахунку, відповідно позивач і мала впевненість в тому, що сума є і вона постійно зростає. Відповідач запевняла, що кошти їй потрібні лише на місяць і вона зможе знову поновити свій вклад. Важко переживаючи обставини, що склалися, в позивача останнім часом виникли систематичні головні та серцеві болі у звязку з нервовими розладами, сталося порушення сну, депресія, підвищення кровяного тиску, чого раніше не траплялося. Враховуючи глибину душевних страждань таї тривалість, завдану моральну шкоду позивач оцінює у 50000 гривень.

За наведених обставин, позивач змушена звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 9000 доларів США, збиток з урахуванням індексу інфляції в розмірі 35901 грн. 28 коп.; штраф у розмірі 14184 грн. 00 коп., що еквівалентно 900 доларів США та моральну шкоду в сумі 50000 грн. 00 коп.

В ході судового розгляду представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 було збільшено позовні вимоги, згідно яких вона просила, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 5500 доларів США, що станом на день постановлення рішення еквівалентно 120945 грн. 00 коп.; штраф в розмірі 550 доларів США, що станом на день постановлення рішення еквівалентно 12094 грн. 50 коп.; 447 доларів США, що еквівалентно 9829 грн. 53 коп. три проценти річних від суми заборгованості (5500 х 3 х 990 : 365 : 100 + 447,53 доларів США); 50000 грн. 00 коп. моральної шкоди та понесені нею судові витрати.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, збільшені позовні вимоги своєї довірительки підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, збільшені позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково, на суму 45100 грн., та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.05.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, передбачений ст. 1046 ЦК України, відповідно до якого ОСОБА_1 передала у власність Кондратюк гроші в сумі 9000 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 30.06.2012 року (а.с.8 - 9).

Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір є укладеним з моменту передання грошей.

Укладений договір позики відповідає вимогам ч.1 ст. 1047 ЦК України, оскільки є укладеним в письмовій формі та відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України позивач на підтвердження укладення договору та його умов представив суду оригінал розписки позичальника.

У встановлений договором строк відповідач борг позивачеві не повернула, таким чином свої зобовязання за договором позики не виконала.

Станом на день постановлення рішення, заборгованість відповідача за договором позики, з урахуванням договору про внесення змін до договору позики від 07.08.2012 року (а.с. 34), становить: 5500 доларів США, що станом на день постановлення рішення еквівалентно 120945 грн. 00 коп. основна заборгованість; штраф в розмірі 550 доларів США, що станом на день постановлення рішення еквівалентно 12094 грн. 50 коп.; 447 доларів США, що еквівалентно 9829 грн. 53 коп. три проценти річних від суми заборгованості (5500 х 3 х 990 : 365 : 100 + 447,53 доларів США).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладеного договору позики, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором борг не повернула, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту.

Верховний Суд України у справі № 6-79 цс 14 висловив правову позицію, згідно якої відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Передбачене у цій нормі право сторін на встановлення умов оплати за користування позикою з урахуванням норм ст.6, ч. 1 ст.627 ЦК України слід розуміти як право сторін на визначення саме розміру процентів та порядку їх сплати, а не обрання ними іншого способу оплати (наприклад, у твердій грошовій сумі безвідносно до суми боргу), оскільки закон ст. ст. 536, 1048 ЦК України визначає, що плата за користування чужими грішми встановлюється і нараховується у вигляді процентів на основну суму боргу.

За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобовязання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобовязання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності.

Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня.

Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.

Таким чином, з огляду на валюту боргу за договором позики від 31.05.2012 року , він має погашатися в національній валюті з відповідним еквівалентом до курсу долара США.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 50000 грн., то вони не підлягають до задоволення, оскільки відшкодування моральної шкоди передбачено ст. 1167 ЦК України, якою регулюються позадоговірні зобовязання. В той час спірні правовідносини між сторонами є договірними і відповідними нормами передбачені санкції за порушення договору, а не відшкодування моральної шкоди.

Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених позивачем вимог суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Визначаючись щодо стягнення судових витрат, суд встановив, що відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться: судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати, повязані з явкою до суду, витрати, повязані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, а також витрати, повязані з проведенням огляду доказів та вчиненням інших дій.

Як встановлено по справі, позивачем було понесено судові витрати, зокрема, у зв`язку із зверненням до суду сплачено судовий збір, в сумі 2419 грн. 15 коп. та 5115 грн. 60 коп. витрат на правову допомогу, що підтверджується письмовими доказами (а.с. 1, 63).

За ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам.

Беручи до уваги часткове задоволення вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1791 грн. 89 та витрат на правову допомогу в сумі 3788 грн. 97 коп., що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 59, 60, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер 1, на користь ОСОБА_1 142869 грн. 03 коп. боргу за договором позики від 31.05.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер 1, на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5580 грн. 86 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: