Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоком-Сервіс», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 травня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, просив стягнути з ОСОБА_5 завдану майнову шкоду в розмірі 39 027 грн, а також моральну шкоду - 10 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з вини ОСОБА_5, яка є власником квартири АДРЕСА_1, сталось залиття належної йому квартири № 33 у вказаному будинку.

Залиттям йому завдано майнову шкоду у розмірі 39 027 грн, що підтверджується звітом фізичної особи-підприємця «ОСОБА_6.» від 2 червня 2014 року, а також моральну шкоду.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 травня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 відшкодування майнової шкоди у розмірі 39 027 грн, а також моральну шкоду - 2 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_5, не погоджуючись з даними рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844269/ed_2010_09_23/pravo1/T030435.html?pravo=1> майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844269/ed_2010_09_23/pravo1/T030435.html?pravo=1> особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Стягуючи з відповідача на користь позивача 39 027 грн майнової шкоди та 2 000 грн моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що з вини відповідача було залито квартиру позивача; розмір завданої майнової шкоди підтверджується звітом фізичної особи-підприємця «ОСОБА_6» від 2 червня 2014 року. Крім того, залиттям позивачу завдано моральної шкоди, розмір якої оцінено в 2 000 грн.

Такі висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Не можна погодитись із доводами касаційної скарги про те, що звіт фізичної особи-підприємця «ОСОБА_6» від 2 червня 2014 року щодо розміру завданої залиттям майнової шкоди є необґрунтованим, оскільки заявник у суді першої інстанції не просив призначити відповідну судову товарознавчу експертизу для визначення розміру завданої залиттям майнової шкоди.

Інші доводи щодо неправильно визначеного розміру завданої майнової шкоди зводяться до переоцінки досліджених судами доказів у справі, що не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України.

Посилання заявника на те, що залиття сталось внаслідок виробничого дефекту крану у її квартирі не спростовують висновків судів про наявність вини відповідача з огляду на положення ст. ст. 319, 382 ЦК України.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова