КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2-272/2009
Провадження № 4-с/552/10/15
У Х В А Л А

12.05.2015 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

Головуючого судді Кузіної Ж.В.

При секретарі Павленко Л.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державних виконавців Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції (далі Київського ВДВС Полтавського МУЮ) посилаючись на те, що при проведенні виконавчих дій з приводу виконання виконавчих проваджень №№ 41767345, 41767631, 41767030 державними виконавцями здійснено ряд порушень, а саме держвиконавець ОСОБА_2 не звернувся до начальника ВДВС стосовно об»єднання проваджень. Строк проведення виконавчих дій закінчився 31 липня 2014 року, а тому виконавче провадження підлягало закриттю з поверненням виконавчого провадження стягувачу. 04.08.2014р. держвиконавець ОСОБА_3 відкрила зведене провадження № 45176510 та приєднала виконавчі провадження № 41767030, № 41767631. 07.11.2014 року держвиконавцем накладено арешт на кошти особи-підприємця заявника, хоча держвиконавець має право звернути стягнення лише на зарплату ОСОБА_1 14 січня 2015 року рішення суду заявником виконано у повному обсязі шляхом сплати 1 410 грн. 81 коп., проте держвиконавець ОСОБА_4 допустила бездіяльність та постанову про закриття виконавчого провадження винесла тільки 23 лютого 2015 року. Начальник Київського ВДВС Полтавського МУЮ не виявила вчасно допущені порушення держвиконавців, не скасувала незаконні постанови. Просила визнати неправомірною бездіяльність держвиконавців ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, начальника Київського ВДВС Полтавського МУЮ Григор»євої Л.М.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з»явилась, надала суду заяву про розгляд скарги в її відсутність, скаргу підтримує та просить задовольнити.

Представник Київського ВДВС Полтавського МУЮ в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, письмові заперечення, в яких скаргу не визнав та просив відмовити у її задоволенні.

Представник ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» в судове засідання не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, просить відмовити у задоволенні скарги.

Суд, дослідивши докази по справі, приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до приписів частини 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що постановою держвиконавця Київського ВДВС ОСОБА_2 від 31 січня 2014 року відкрито виконавче провадження № 41767345 про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_5. ОСОБА_6 на користь ПАТ «Полтавагаз» судових витрат у сумі 2657 грн. 69 коп. та постановою від 04 серпня 2014 року дане провадження приєднане до зведеного виконавчого провадження № 45176510, до складу якого входили виконавчі провадження №№41767631, 41767030.

Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

07 листопада 2014 року держвиконавцем ОСОБА_7О. в рамках зведеного виконавчого провадження №45176510 накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунках у банківських установах та належать боржнику ОСОБА_1

Частиною 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» визначено строк здійснення виконавчого провадження, а саме державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Приймаючи до уваги постанову держвиконавця від 04 серпня 2014 року, такий строк розпочався саме з цієї дати.

Що стосується накладення арешту на кошти підприємця ОСОБА_1, то відповідно до ч.6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з

організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» на кошти фізичної особи підприємця ОСОБА_1 не розповсюджується заборона щодо звернення стягнення.

Згідно розпорядження № 41767631/15 від 26 січня 2015 року грошові кошти в сумі 1 410 грн.81 коп., які надійшли 15 січня 2015 року при примусовому виконанні в/л 2-279/09 від 06.06.2012 року про стягнення з ОСОБА_1С , розподілені наступним чином: 1218 грн. 01 коп. на користь ПАТ «Полтавагаз» на погашення боргу, 121 грн. 80 коп. виконавчий збір, 30 грн. витрати на проведення виконавчих дій.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Нормами цієї статті встановлено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк

надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у

порядку, встановленому цим Законом.

Ч.1 ст.30 цього ж Закону передбачено , що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону.

ОСОБА_1 15 січня 2015 року сплатила кошти в рахунок виконання рішення суду в повному обсязі, згідно розпорядження від 26 січня 2015 року затвердженого начальником Київського ВДВС Полтавського МУЮ кошти скеровані на адресу стягувача.

Таким чином, судом встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена 23 лютого 2015 року, тобто через певний період після виконання заявником рішення суду, проте норми Закону України «Про виконавче провадження» не передбачають строк винесення такої постанови , в цій частині права ОСОБА_1 не були порушені, а тому не потребують відновленню в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.. 383-387 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подача до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутніми в судовому засіданні протягом цього ж строку з дня отримання копії ухвали .

Головуючий Ж.В.Кузіна