Справа № 161/7560/15-ц
Провадження № 2/161/2655/15
У Х В А Л А

16 червня 2015 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Сидоренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до ОСОБА_1 про повернення надміру виплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Департамент соціальної політики Луцької міської ради 19 травня 2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що до департаменту соціальної політики 13.04.2006р. звертався відповідач із заявою про призначення субсидії для часткового відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, і починаючи з квітня 2006 року по вересень 2006 року відповідач отримував державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям, загальна сума її становить 111,12 грн. Проведеною державними соціальними інспекторами департаменту перевіркою встановлено, що відповідач при зверненні за призначенням субсидії подав неповну інформацію про свої доходи, а саме: відповідачем не було надано довідки про доходи, нараховані йому сільськогосподарським приватним підприємством «Несвіч». В ході перевірки щодо правильності та повноти інформації, наданої ОСОБА_1, для призначення вказаної соціальної допомоги, інспекторами департаменту було встановлено, що відповідач мав право на отримання субсидії в сумі 86,79грн. Внаслідок подання відповідачем неповної інформації про доходи, йому було надміру надано житлову субсидію в сумі 24,33грн.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача в його користь 24,33грн. надміру перерахованих коштівю

В судове засідання представник департаменту соціальної політики подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що провадження у справі слід закрити, оскільки даний спір має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України, ГПК України, КПК України або КУпАП віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Отже критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про цивільне право (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Судом встановлено, що Департаментом соціальної політики Луцької міської ради пред'явлено позов до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», ч. 4 ст. 50 КАС України передбачено, що громадяни України можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом. Такими випадками, наприклад, є: відповідно до ч. 2 ст. 2та ч. 1 ст. 11 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено суб'єктів здійснення місцевого самоврядування, до яких належать й виконавчі органи ради. Згідно з підпунктом 14 п. 4 Типового положення про Головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської державної адміністрації, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2007 року № 790, таке управління відповідно до покладених на нього завдань проводить роботу з надання державної соціальної допомоги і підтримки малозабезпеченим громадянам, у тому числі інвалідам; здійснює контроль за правильністю і своєчасністю призначення та виплати допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, виконанням інших заходів соціального захисту населення; координує і контролює роботу підрозділів з нарахування і виплати допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат.

Отже, спір між сторонами з приводу здійснення органом владних повноважень (управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету районної ради), делегованих йому законом, щодо контролю за правильністю і своєчасністю призначення та виплати допомоги малозабезпеченим сімям, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином позивач як суб'єкт владних повноважень звернувся до суду з метою здійснення ним своїх владних управлінських функцій, а тому на такий спір поширюється компетенція адміністративних судів.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Разом із тим позивач не позбавлений можливості звернутися повторно з даним позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 205, 206, 209-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до ОСОБА_1 про повернення надміру виплачених коштів - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайоного суду Л.В.Івасюта