УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за частку у спільному майні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з останньої вартість Ѕ частини автомобіля НОМЕР_1, що становить 26 516 грн. 10 коп., визнати за відповідачем право власності на вказаний автомобіль та припинити право часткової власності ОСОБА_1

Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-2402, виданого нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Грінчук А.М., спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спірний автомобіль належить в рівних частках. Вартість автомобіля НОМЕР_1, на момент видачі свідоцтва становила 53032 грн. 19 коп.

Вказував, що фактично зазначене майно перебуває у володінні та користуванні відповідача. Враховуючи, що сторони не досягли згоди щодо поділу майна, а виділ частки ОСОБА_1 у натурі є неможливим без втрати цільового призначення автомобіля, просив стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості його частки.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05.11.2014 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість Ѕ частини автомобіля «Шевроле Авео», 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_2, що становить 26 516 грн. 10 коп. Припинено право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину автомобіля «Шевроле Авео», 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_2. Визнано за ОСОБА_2 право власності на належну ОСОБА_1 Ѕ частку автомобіля «Шевроле Авео», 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_2. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 01.12.2014 виправлено описку в резолютивній частині рішення Подільського районного суду м. Києва від 05.11.2014, зазначено, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за частку у спільному майні задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Подільського районного суду м. Києва від 05.11.2014 скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Справа № 758/7930/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/247/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Неганова Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Свої доводи апелянт обґрунтувала тим, що суд першої інстанції необґрунтовано залишив поза увагою надані нею докази, неповно з'ясував обставини справи.

Вказувала, що між позивачем і відповідачем існувала попередня домовленість щодо прийняття та розподілу спадкового майна. Ця домовленість була закріплена у заявах від 09.04.2012, поданих приватному нотаріусу КМНО Лазаревій Л.І., відповідно до яких сторони зазначили, що приймають спадщину в рівних частках кожна, при цьому ОСОБА_1 не претендуватиме на автомобіль НОМЕР_3, а ОСОБА_2 не претендуватиме на право користування, приватизацію гаражу, що знаходиться в кооперативі «Брестський». Крім того, 02.06.2014 позивач отримав кошти від ОСОБА_2 в сумі 26 516 грн., що підтверджується відповідною розпискою.

В судовому засіданні, яке відбулося 29.01.2015, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідачки доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 відкрилася спадщина.

09.04.2012 ОСОБА_2 склала заяву, якою підтвердила свою згоду на прийняття спадщини в рівних частках з ОСОБА_1 після померлого ОСОБА_7 Зазначила, що не претендуватиме на право користування, приватизацію гаражу, що знаходиться у кооперативі «Брестський» (адреса: АДРЕСА_1), які повністю передає ОСОБА_1 (а.с. 65).

09.04.2012 ОСОБА_1 склав заяву, якою підтвердив свою згоду на прийняття спадщини в рівних частках з ОСОБА_2 після померлого ОСОБА_7 Зазначив, що не претендуватиме на право власності на автомобіль НОМЕР_1 (а.с. 66).

Вказані заяви були посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І., разом з тим не створюють правових наслідків, оскільки не є за своєю природою двостороннім правочином про поділ спадкового майна. Як повідомили сторони в судовому засіданні, яке відбулося 29.01.2015, договір про поділ спадкового майна між спадкоємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не укладався.

Крім того, як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25.07.2012 нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Грінчук А.М. на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 4), останній набув право власності на Ѕ частину спірного легкового автомобіля.

Відтак, позивач наділений правомочностями власника щодо належної йому Ѕ частини автомобіля НОМЕР_3.

Та обставина, що апелянт не реалізувала право користування та приватизації гаражу, що знаходиться у кооперативі «Брестський» (адреса: АДРЕСА_1), згідно складеної нею заяви від 09.04.2012 не може слугувати підставою для обмеження ОСОБА_1 у здійсненні права власності на належне йому майно, набуте у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є не можливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25.07.2012 нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Грінчук А.М. на ім'я ОСОБА_2 (а.с. 114), остання набула право власності на Ѕ частину автомобіля НОМЕР_1, загальною вартістю 53032 грн. 19 коп.

Оскільки іншим співвласником спірного автомобіля є відповідач, а виділ частки позивача у натурі є неможливим без втрати цільового призначення автомобіля, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості Ѕ частини спірного автомобіля, що становить 26 516 грн. 10 коп., та подальшого припинення права власності ОСОБА_1 на цю частину майна.

Посилання апелянта на те, що вона фактично компенсувала вартість Ѕ частини спірного автомобіля, передавши відповідачу грошові кошти у розмірі 26 516 грн. 00 коп. за договором позики, не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на наступне.

Згідно наявної в матеріалах справи розписки від 02.06.2014, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 у борг суму коштів у розмірі 26 516 грн. (а.с. 69).

Вказаний документ у відповідності до ст. 1047 ЦК України може бути представлений на підтвердження факту укладення договору позики та його умов і виникнення у сторін правовідносин зобов'язання.

Разом з тим, зобов'язальні правовідносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також обставини виконання або невиконання ними обов'язків за договором позики не є предметом судового розгляду у даній справі.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив наведені доводи відповідача та дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути підставою для його скасування, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва