Справа № 204/298/15-ц
Провадження № 2/204/840/15 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

при секретарі Гринюк Л.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

за участю представника позивачки ОСОБА_2

за участю відповідачки ОСОБА_3

за участю представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання договору дарування майна недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила поновити їй строк на звернення до суду, якщо вона його пропустила, визнати недійсним з часу укладання Договір від 04 жовтня 2013 року дарування ОСОБА_5 ОСОБА_3 1/2 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 та скасувати реєстрацію права власності останньої на це майно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що їй належить 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1. Інша частка цього майна належала ОСОБА_5, яка є рідною сестрою позивачки. Незважаючи на їхні родинні відносини, вона всіляко перешкоджала позивачці у спільному користуванні та володінні спільною власністю та в порушення вимог законів здійснювала різні дії щодо розпорядження без її згоди цим майном. Так, вона не надавала їй домову книгу, одноособово у порушення вимог законів реєструвала без її згоди у будинку сторонніх осіб, змінювала замки на вхідних дверях до будинку, закрила усі вікна металевими листами, уклала договір з охороною фірмою «Левіт» та не пускала взагалі позивачку на подвір'я домоволодіння. Ці непорозуміння щодо порядку володіння та розпорядження майном були та є предметом різних справ, що розглянуті та розглядаються в судовому порядку. Під час розгляду справи за позовом ОСОБА_5 про виділ в натурі частини житлового будинку, позивачка подала зустрічний позов про усунення перешкод у володінні власністю та одночасно заяву про забезпечення позову. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2013 року її заяву було задоволено шляхом накладення арешту на їхнє домоволодіння та забороною ОСОБА_5 здійснювати відчуження, дарування, передачу третім чи будь-яким іншим особам у будь-який спосіб належної їй частки. Зазначена ухвала оскаржувалась, але залишена в силі ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2013 року. Але під час розгляду справи, з'ясувалося, що незважаючи на заборону відчуження майна, а також на знаходження в апеляційному суді її скарги на ухвалу суду, ОСОБА_5 04 жовтня 2013 року подарувала належну їй 1/2 частку домоволодіння своїй доньці - ОСОБА_3, яка також знала про заборону вчинення цих дій, бо брала участь у попередніх справах. Позивачка вимушена була уточнити свій позов про усунення перешкод у користуванні вже вимогами до обох відповідачів, а також додатковою вимогою про визнання цього договору дарування недійсним, але їй було запропоновано вирішити це питання на загальних підставах шляхом подання окремої позовної заяви. Позивачка вважає, що відповідачі у порушення вимог законів та моральних засад суспільства навмисно вчинили ці неправомірні дії з метою створення їй додаткових перешкод у володінні та користуванні спільною власністю.

Позивачка та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_3, яка також є представником відповідачки ОСОБА_5, та представник відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог позивачки та просили відмовити їй в повному обсязі.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають по наступним підставам.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 належить 1/2 частина житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10.03.2007 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної Крупською Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4-748 (а.с.7), яке зареєстровано в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 19.04.2007 року за реєстраційним № 17822440, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.04.2007 року за № 14304797 (а.с.8).

Інша 1/2 частина житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3 на підставі Договору дарування 1/2 частини домоволодіння від 04.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Журжою Ю.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 2840 (а.с.17-18).

Вищевказані 1/2 частина житлового будинку подаровані ОСОБА_3 її матір'ю ОСОБА_5, які (1/2 частина будинку) належали їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10.03.2007 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної Крупською Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4-745 (а.с.9).

Позивачка вважає, що вищевказаний Договір дарування 1/2 частини домоволодіння від 04.10.2013 року є протиправним та підлягає визнанню недійсним з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Так, в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебувала справа № 204/1552/2013-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, Дніпропетровської міської ради, Головного управління архітектурно-планувального Управління Дніпропетровської міської ради про виділ в натурі частини житлового будинку, що є спільною частковою власністю, визнання права власності на самочинно збудовані обслуговуючі будови та виділення у користування частини земельної ділянки домоволодіння.

В рамках вищевказаної справи, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2013 року був накладений арешт на домоволодіння АДРЕСА_1, що зареєстроване за ОСОБА_1 1/2 частини та ОСОБА_5 1/2 частини, заборонивши його відчуження, дарування, передачу третім чи будь-яким іншим особам у будь-який інший спосіб тощо, до вирішення справи по суті з винесенням судового рішення та набранням рішення законної сили (а.с.10-11), яка (ухвала) залишена без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2013 року (а.с.12).

Позивачка вважає, оскільки спірний договір дарування був укладений під час дії арешту, накладеного ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2013 року, він повинен бути визнаний недійсним.

Разом з тим, судом встановлено, що станом на дату укладання спірного договору дарування, арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку накладений не був та у відповідних органах зареєстрований не був, що також зазначено в п. 5 спірного договору, де зазначено, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.10.2013 року нерухоме майно не перебуває під забороною відчуження або арештом.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Так, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2013 року по справі № 204/1552/2013-ц, яке було залишене без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2013 року, було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_1, Дніпропетровської міської ради, Головного архітектурно-планувального Управління Дніпропетровської міської ради про виділ в натурі 50/100 частин житлового будинку, що є спільною частковою власністю та виділення у користування 50/100 частин земельної ділянки домоволодіння.

При цьому, позивачкою не оскаржувалося право власності ОСОБА_5 на її половину спадкового майна, у зв'язку з чим могли бути порушені права та інтереси позивачки.

Фактично між позивачкою та ОСОБА_5 був спір стосовно користування спадковим майном, а тому, перехід права власності від ОСОБА_5 до її дочки ОСОБА_3, ніяким чином не порушує прав позивачки.

Крім того, позивачка не є стороною спірного договору та її права чи інтереси порушені не були, оскільки інша 1/2 частина спадкового майна належить їй та даним договором вона не позбавлялась належної їй частини.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 203, 215, 216, 319, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання договору дарування майна недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Самсонова