Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р. Справа153/666/15-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г.

за участю секретаря с/з Сарафімовської Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ямпільського районного медичного центру первинної медико-санітарної допомоги Ямпільської РДА Вінницької області про стягнення нарахованої та не виплаченої працівникові суми заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :
Позивач заявив позов до Ямпільського районного медичного центру первинної медико-санітарної допомоги Ямпільської РДА Вінницької області про стягнення нарахованої та не виплаченої працівникові суми заробітної плати. Зазначив, що 10 серпня 2011 року він був прийнятий на посаду бухгалтера відділу бухгалтерського обліку відповідно до наказу №3 від 10.08.2011 року Ямпільського РМЦПМСД. 11 листопада 2013 року був переведений на посаду бухгалтера ІІ категорії відділу економіки, фінансування, бухгалтерського обліку та звітності. Вказане робоче місце та посада зберігаються за ним згідно чинного законодавства. Відповідно до наказу № 133 про припинення трудового договору 18.03.2014 року його було звільнено з посади бухгалтера відділу економіки, фінансування, бухгалтерського обліку та звітності у зв`язку із призовом на військову службу на підставі повістки від 18.03.2014 року. 18.03.2014 року наказом військового комісара Ямпільсько-Томашпільського ОРВК №14 його молодшого лейтенанта призначено начальником групи соціального захисту Ямпільсько-Томашпільського ОРВК Наказом №154 від 08.04.2014 року Ямпільського РМЦПМСД внесено зміни до його наказу про звільнення, а саме увільнено бухгалтера відділу економіки, фінансування, бухгалтерського обліку та звітності від роботи 18.03.2014 року у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації та збережено за ним його місце роботи (посаду) з оплатою робочих днів відсутності з середнім заробітком. Відповідно до наказу № 69 від 24.06.2014 року його з 24.06.2014 року виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення. За період перебування на військовій службі в період з 18.03.2014 р. по 24.06.2014 р. Ямпільським РМЦМСД виплату середньомісячної заробітної плати було припинено. Згідно довідки, виданої Ямпільським РМЦПМСД сума компенсації середньої заробітної плати за період з 18.03.2014 р. по 24.06.2014 р. складає 7646 гривень 52 копійки. Вказав, що на його неодноразові усні та письмові прохання виплатити йому заробітну плату за вказаний період часу, Ямпільським РМЦ ПМСД надано йому відповідь, про те, що йому середній заробіток компенсується із бюджету, але бюджетна установа не може витрачати бюджетні кошти на цілі, що не відповідають бюджетним асигнуванням, затвердженим кошторисом. Також зазначив, що відповідно до постанови КМУ від 08.02.1995 року №100 нарахування та виплата середньої заробітної плати проводиться за місцем роботи особи, призваної на військову службу за призовом по мобілізації. Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд стягнути з Ямпільського РМЦПМСД Ямпільської РДА Вінницької області заборгованість по нарахованій та не виплаченій середній заробітній платі за період з 18 березня 2014 року по 24 червня 2014 року у сумі 6746 гривень 52 копійки.
Представник відповідача Ямпільського районного медичного центру медико-санітарної допомоги Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області не заперечує проти задоволення позову, про що суду надано письмові заяву та повідомлення за підписом головного лікаря та представника відповідача, із клопотанням справу розглянути без участі представника Ямпільського РМЦПМСД.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
Із досліджених судом письмових доказів встановлено, що з 10 серпня 2011 року позивач ОСОБА_1 працює на посаді бухгалтера відділу бухгалтерського обліку, що підтверджено трудової книжкою, виданою 10.08.2011 року. 01.11.2013 року ОСОБА_1 переведено на посаду бухгалтера ІІ категорії Відділу економіки, фінансування, бухгалтерського обліку та звітності. Із копії військового квитка. Виданого 27.03.2014 року встановлено, що ОСОБА_1 має військове звання молодшого лейтенанта. 18 березня 2014 року старшого лейтенанта ОСОБА_1 призвано Ямпільсько - Томашпільським об`єднаним районним військовим комісаріатом Вінницької області начальником групи соціального захисту ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено витягом з наказу №14 від 18.03.2014 року, виданого Ямпільсько-Томашпільським ОРВК. Із копії наказу №133 від 18.03.2015 року головного бухгалтера відділу економіки, фінансування, бухгалтерського обліку та звітності ОСОБА_1 звільнено з посади у зв`язку із призовом на військову службу згідно п.3 ст. 36 КЗпП України. Із наказу №154 від 08.04.2014 року «Про внесення змін до наказу на звільнення ОСОБА_1 » встановлено, що головного бухгалтера відділу економіки, фінансування, бухгалтерського обліку та звітності ОСОБА_1 увільнено від роботи з 18.03.2014 року у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації. Із довідки, виданої Ямпільським РМЦПМСД вих..№01-2-324 від 16.04.2015 року встановлено, що сума компенсації середньої заробітної плати за період проходження військової служби під час мобілізації ОСОБА_1 у період з 18.03.2014 р. по 24.06.2014 р. становить 6746 гривень 52 копійки. Із довідки, виданої Ямпільським РМЦПМСД вих..№01-2-323 від 16.04.2015 року встановлено, що середній заробіток компенсується із бюджету, але бюджетна установа не може витрачати бюджетні кошти на цілі, що не відповідають бюджетним асигнуванням, затвердженим кошторисом.
Дослідивши усі докази, та беручи до уваги доводи документально підтверджені позивачем, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні трудові правовідносини.
Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Згідно ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 20 травня 2014 № 1275-VII „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації"" внесено зміну у статтю 119 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Середній заробіток працівнику нараховується з урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 № 100, виходячи із виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата з урахуванням пунктом 8 цього Порядку. Нарахування та виплата середньої заробітної плати проводиться за місцем роботи особи, призваної на військову службу за призовом по мобілізації.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що обставини, якими обґрунтовує свою позовну заяву позивач знайшли своє підтвердження дослідженими доказами. Так як позивачем беззаперечно доведено, що будучи призваним на військову службу під час мобілізації, він має право на збереження свого місця роботи, посади та має право на збереження із бюджету середнього заробітку в установі, в якій він працював на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності, але не більше одного року.
Таким чином, не виплата нарахованої заробітної плати позивачу порушує його конституційні права та права, встановлені Кодексом законів про працю України, відновлення порушених прав позивача, можливе лише шляхом стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, заявлених позивачем на суму 1000 гривень, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката Снітко В.А., суд керується положеннями ст.84, 88 ЦПК України та ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-YI, якою встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи (станом на 2015 рік відповідно до ст.8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2015 року № 80-VIIІ - 487 гривень 20 копійок), яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Із квитанції № 1 від 12.05.2015 року слідує, що позивач сплатив адвокату за складання позовної заяви та участь у справі 1000 гривень. Позовні вимоги у цій частині суд вважає не обґрунтованими, оскільки позивачем не надано укладену угоду між ним та адвокатом Снітко В.А. із чітким визначенням обсягу наданої позивачу правової допомоги. Суд не має підстав для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення витрат за представництво інтересів позивача в суді, оскільки судовий розгляд справи здійснено без участі адвоката та сторін, які заявили клопотання про такий розгляд. На підтвердження вимог про оплату праці адвоката позивачем не надано детального розрахунку витраченого адвокатом часу на підготовку позовної заяви. З урахуванням наведеного суд не має підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Спірні правовідносини врегульовані ст.ст.94, 115, 119 КЗпП України.
Керуючись ст.ст. 10,11,60,212,213,214,215 ЦПК України та на підставі ст.ст.94, 115, 119 КЗпП України, суд
В И Р І Ш И В:
Заявлені вимоги задоволити частково.
Стягнути з Ямпільського районного медичного центру медико-санітарної допомоги Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій та не виплаченій середній заробітній платі за період з 18 березня 2014 р. по 24 червня 2014 р. в сумі 6746 (шість тисяч сімсот сорок шість) гривень 52 копійки.
Стягнути з Ямпільського районного медичного центру медико-санітарної допомоги Ямпільської РДА Вінницької області судові витрати у сумі 243 гривні 60 копійок на користь держави.
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Рішення суду в частині стягнення суми боргу щодо виплати заробітної плати допустити до негайного виконання.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
ГОЛОВУЮЧИЙ А.Г. ЛЮБИНЕЦЬКА-ОНІЛОВА