Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1090/15 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрієва М.М.
Єдиний унікальний №333/5851/14 Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

У позові зазначала, що 27.08.1983 року між сторонами по справі зареєстровано шлюб. Заочним рішенням Комунарського районного суду від 18.01.2011 року шлюб розірвано. На праві спільної сумісної власності сторонам по справі та їх дітям належить квартира за адресою: АДРЕСА_1. 20.03.2013 року відповідач зареєстрував у квартирі без відома позивачки свого малолітнього сина від іншого шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач зареєстрований у квартирі, але не мешкає в ній з вересня 2008 року та не сплачує комунальні послуги. Також не мешкає в ній і його син ОСОБА_5 Позивачка змушена сплачувати комунальні послуги за всіх зареєстрованих осіб.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача заборгованість по сплачених нею комунальним платежам та платежам за утримання будинку за період з 01.06.2011 року по 01.06. 2014 року в розмірі 5419,12 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника, заперечення відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд виходив з того, що відповідачем ОСОБА_4 сплачувалися комунальні послуги за вказану квартиру, що підтверджується наданими квитанціями.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки суд не повно з'ясував обставини справи.

Із матеріалів справи вбачається, що АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданого за розпорядженням Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради від 17.01.2001 року №139-р та свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 вересня 2006 року належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їхнім дітям.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2011 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Останні не проживають в зазначеній квартирі: ОСОБА_4 з вересня 2008 року, а ОСОБА_5 - з моменту реєстрації, що підтверджується довідкою центру обслуговування абонентів №1596 від 19.06.2014 року.

Оскільки ОСОБА_4 та його неповнолітній син від другого шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані в квартирі, але не проживають та відповідач не сплачував комунальні послуги за період з 01.06.2011 року по 01.06. 2014 року, позивачка зверталася до нього з письмовою вимогою про сплату цих послуг, або про зняття з реєстрації його та його сина. Після такого звернення відповідач почав частково сплачувати комунальні послуги.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

За правилами ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки відповідачі є власниками квартири на праві спільної сумісної власності кожний із них зобов'язаний сплачувати комунальні послуги за квартиру.

В судове засідання апеляційного суду позивачка надала детальний розрахунок про сплату нею комунальних послуг та витрат на утримання будинку по вказаній квартирі за цей період та копії квитанцій про сплату, із якого вбачається, що вона просить стягнути з відповідача на її користь витрати на утримання будинку в розмірі 1403,02 грн. та витрати на опалення квартири у розмірі 2711,47 грн., виходячи із частки в квартирі відповідача (2/5 частки) та кількості зареєстрованих в квартирі осіб. Також зазначила, що вона відмовляється від сплати відповідачем на її користь боргу за вивіз сміття та за газ.

Відповідач в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що він дійсно не сплачував витрати на опалення квартири за цей період, оскільки не проживає в ній. Інші комунальні послуги він сплачував, в тому числі витрати на утримання будинку сплачував в більшій сумі з метою погашення заборгованості.

Ці обставини підтверджується наданими відповідачем квитанціями. Так ним сплачено комунальні послуги за утримання будинку: 29.03.2013 року - 172 грн., 25.10.2013.року - 340грн., 30.05.2014 року - 134,56 грн., 11.06.2014 року - 47грн., 17.09. 2014 року - 140,88 грн., 09.10.2014 року - 46,96 грн., , 22.11.2014 року - 46,96 грн., хоча з 2011року по березень 2013 року визначена оплата у розмірі 23,48 грн. в місяць, а з квітня 2013 року в розмірі 46,96 грн. в місяць.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на опалення квартири у розмірі 2711,47 грн., які здійснила позивачка за нього, а позовні вимоги в частині стягнення 1403,02 грн. - витрат на утримання будинку, не підлягають задоволенню, оскільки наданими відповідачем квитанціями спростовуються доводи позивачки про наявність його заборгованості по сплаченим нею таким витратам.

За таких обставин, рішення суду на підставі п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та стягнення з відповідача на її користь витрати на опалення квартири за період з 01.06.2011 року по 01.06. 2014 року в розмірі 2711,47 грн.

Також, відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В решті позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2014 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2711грн.47коп. в рахунок оплачених нею комунальних послуг за опалення квартири та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: