АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3769/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1054/15Головуючий у 1-й інстанції Гудков С. В. Доповідач ап. інст. Винниченко Ю. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Абрамова П.С.,

при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутих коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року ОСОБА_4, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутих коштів в сумі 123 670 гривень, мотивуючи свої вимоги тим, що грудні 2012 року він вирішив придбати у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 автомобіль Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_2 за 18 000 дол. США. Оскільки він не мав повної суми коштів сторони погодили сплату ним спочатку авансу в сумі 6 400 дол. США, а потім залишку коштів - до листопада 2013 року. На виконання цієї домовленості було сплачено 6 400 дол. США авансу, а потім 13.02.2013 року - 3 000 дол. США, 17.11.2013 року - 900 дол. США, 09.12.2013 року - 1 000 дол. США.

В процесі експлуатації автомобіля з'ясувалося, що він був в ДТП, ремонтувався, його переварювали, тому ОСОБА_4 відмовився сплачувати кошти та повернув ОСОБА_2 автомобіль, а вона написала розписку про те, що його отримала. Оскільки фактично між сторонами не було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, кошти відповідно до ст. 1213 ЦК України підлягають поверненню, тому він просив стягнути на свою користь з ОСОБА_2 123 670 грн. та з ОСОБА_3 44700 грн.

В грудні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Свої вимоги мотивують тим, що за свідченнями ОСОБА_4 він заволодів автомобілем, а ОСОБА_2 - грошовими коштами, без достатньої правової підстави, а тому, відповідно до ст. 1214 ЦК України він повинен відшкодувати доходи отримані ним від використання цього майна. Просили стягнути з ОСОБА_4 369 010 грн. 08 коп., як збережені ним без належних правових підстав.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року

позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутих коштів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 123 670 грн. та 1236 грн. 70 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 44 700 грн. та 447 грн. судового збору.

В зустрічному позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів - відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодились ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та подали на нього апеляційну скаргу, в якій прохають рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року скасувати та постановити ухвалу, якою закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення коштів на підставі ст.. 205 ч.1 п.2 ЦПК України, та залишити без розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Посилається на те, що при ухваленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Судове засідання проводилось за участю позивача за первісним позовом ОСОБА_4 та його представника за довіреністю ОСОБА_6, які заперечити проти задоволення апеляційної скарги, та за відсутності апелянтів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які належним чином повідомлені про дату та місце судового засідання судовими повістками з повідомленнями.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що спірні відносини були предметом розгляду Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у справі № 539/2848/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та стягнення коштів.

В межах вказаної справи встановлено, що згідно із розпискою від 07.01.2013 року (а.с. 46) ОСОБА_2 продає ОСОБА_4 автомобіль Mitsubishi Outlander, 2006 року, д.н.з. НОМЕР_2 за 18 000 дол. США, від якого отримала 6 400 дол. США. Суму 11 600 дол. США ОСОБА_4 зобов'язується віддати до листопада 2013 року, що підтверджується копією розписки.

В подальшому ОСОБА_3 в рахунок оплати за автомобіль 13.02.2013 року отримав від ОСОБА_4 3 000 дол. США. Крім того, в рахунок оплати за автомобіль 17.11.2013 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_4 900 дол. США, 09.12.2013 року 1000 дол. США.

Факт отримання коштів підтверджується відповідними розписками ( а.с.47-49).

16.02.2014 року ОСОБА_4 повернув ОСОБА_2 автомобіль Mitsubishi Outlander, 2006 року, д.н.з. НОМЕР_2, написавши власноручно розписку в якій вказав, що повертає цей автомобіль, ніяких претензій до ОСОБА_2 не має, що підтверджується цією розпискою.

ОСОБА_2, в свою чергу, також написала розписку, згідно якої підтвердила, що отримала від ОСОБА_4 спірний автомобіль після тривалого користування, претензій до нього в неї немає, що підтверджується розпискою.

Судом першої інстанції також встановлено, що спірний автомобіль з обліку не знімався та не ставився на облік в органах ДАІ ОСОБА_4

Фактична передача транспортного засобу у володіння ОСОБА_4 не є підставою набуття права власності на спірний автомобіль.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно того, що сплата ОСОБА_4 частини коштів за спірний автомобіль може свідчити лише про здійснення ним попередньої оплати вартості предмета, який в подальшому сторони мали намір продати та купити.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Врахувавши викладене, суд прийшов до вірного висновку, що фактично між сторонами була досягнута домовленість про намір придбати автомобіль. До укладання договору купівлі-продажу автомобіля відповідачі добровільно передали позивачу автомобіль в користування, про що свідчить передача технічного паспорту та власноручно написана розписка, натомість позивач передав частину коштів в підтвердження своїх намірів.

Норми ст. 635 ЦК України не передбачають відповідальності особи за ухилення від укладання договору після досягнення домовленості про намір купити автомобіль.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави(безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Встановивши вище викладені обставини та те, що ОСОБА_4 передав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кошти в сумі 11 300 дол. США в рахунок купівлі автомобіля в майбутньому,районний суд дійшов до вірного висновку, що ці кошти підлягають поверненню.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду зроблений на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка, а розгляд справи проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом було вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : (підпис) Ю.М. Винниченко

Судді: (підпис) Г.Л.Карпушин (підпис) П.С. Абрамов

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Ю.М.Винниченко