Справа № 645/469/15-ц
Провадження № 2/645/837/15
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2015 року м. Харків
Фрунзенський райсуд м. Харкова у складі: головуючого Алфьорової Т. М. за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і дав пояснення про обставини, викладених вище.
Відповідач в судове засідання не звився, про день і час слухання справи сповіщений належним чином, про що свідчить розписка, тому суд вважає можливим слухати справу за відсутністю відповідача.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст.1047 цього ж Кодексу був укладений представленими позивачем письмовими розписками, одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошті, а позичальник зобовязується повернути так ж суму грошових коштів( суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Таким чином, між сторонами у встановленій законодавством формі було укладено договір позики, за яким грошові кошти було передано відповідачу. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються відповідними положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Закінчення строку договору відповідно до частини 4 статті 631 ЦК України не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За таких обставин позивач обґрунтовано просить стягнути як інфляційні витрати у розмірі 6278 грн. та 3% річних - 1931,51 грн.
Відповідно до статті 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи положення ч. 2 ст. 1048 ЦК укладений між мною та відповідачем договір позики неможна вважати безпроцентним.
У п. 6.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» зазначається, що проценти річних, про які йдеться у ч. 2 ст. 625 ЦК, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених ст. 536 ЦК. Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобовязання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобовязанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК, плата за користування чужими коштами. Відповідно до п. 6.2 зазначеної постанови спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у звязку з користуванням чужими коштами. Положення ж ч. 2 ст. 625 ЦК в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобовязання.
Згідно зі ст.60 ЦПК Україні кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень
Відповідач не надав суду письмових доказів, що позивачу була сплачена уся сума боргу, тому суд вважає, що в цієї частини позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Крім цього, у порядку ст.88 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача витрати повязані зі сплатою ним при предявленні позову судового збору у розмірі 386, 95грн.
Керуючись ст. ст. 10-11, 60,88 ,209,212 ,214- 215 ,217, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 1046 -1047,1049 ЦК України, суд-
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3про стягнення заборгованості за договором позикизадовольнити частково..
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 386, 95грн.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано.

Суддя -