Справа № 127/100/15-ц
Провадження № 2/127/1322/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Романюк Л. Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участю представника позивача Молодецького О.С.,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, яка діє також в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про виселення ,-

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, яка діє також в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_2 05.06.2007 року уклали кредитний договір № VIH0G105541410.

Відповідно до кредитного договору банк зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 40 000 доларів США строком до 03.06.2037 року, а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 уклали договір іпотеки № VIH0G105541410, згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 46,90 кв.м., житловою площею 31, 40 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 10.12.2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 46, 90 кв.м., житловою площею 31, 40 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки, таким чином відповідачі та усі інші мешканці підлягають виселенню з вище зазначеної квартири.

В судовому засіданні представник позивача Молодецький О.О. уточнив позовні вимоги, просив суд виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які зареєстровані та проживають у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволені позову, оскільки іншого житла у сім'ї не має, в квартирі зареєстровані та проживають троє малолітніх дітей. Даний кредит брався для придбання двохкімнатної квартири, в зв»язку з чим ним було продано едине його житло- однокімнатна квартира.

Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Манзюк Н.В. в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, при винесенні рішення просила суд врахувати інтереси дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та заперечує проти виселення дітей.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 10,11,60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору від 05.06.2007 року № VIH0G105541410 Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" банк зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 40 000 доларів США строком до 03.06.2037 року, а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.9-11).

Відповідно до договору іпотеки № VIH0G105541410 від 05.06.2007 року ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 46,90 кв.м., житловою площею 31, 40 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-13).

Згідно до рішення Апеляційного суду Вінницької області від 10.12.2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 46, 90 кв.м., житловою площею 31,40 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки(а.с. 16-18).

Повідомленням від 12.08.2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" надав відповідачам 30 денний строк для добровільного звільнення квартири загальною площею 46,90 кв.м., житлова площа 31,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Згідно до довідки № 552 від 25.02.2015 «Житлово - Експлуатаційного Об'єднання» у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 5 осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 64).

Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Стаття 17 Закону України «Про охорону дитинства» регулює право дитини на майно. Згідно із ч. 3 цієї статті батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Тобто вимоги вказаної статті регулюють правовідносини щодо майна дитини й не можуть бути застосовані до правовідносин із відчуження жилого приміщення, стосовно якого в дитини є право користування.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Згідно до ч.1, ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

З матеріалів справи вбачається, що предмет іпотеки - квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, використовується як постійне місце проживання відповідачів та має загальну площу 46,90 кв.м. Умовами кредитного договору передбачено, що кошти боржник отримав в іноземній валюті. Сторонами не заперечувалося, що іншого зареєстрованого майна, окрім спірної квартири, у відповідачів немає.

Оскільки позовна вимога банку про виселення знаходиться в безпосередньому зв'язку зі зверненням стягнення на іпотечне майно і є його похідною, яке протягом дії зазначеного Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника), а власником майна залишається іпотекодавець, то суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог про виселення відповідачів.

Оскільки відповідно до даного мараторію реалізація житла є забороненою, а тому відповідач виселивши відповідачів з трьома малолітніми дітьми не зможе задовільнити свої матеріальні потреби та реалізувати іпотечне майно, а разом з тим малолітні діти на час дії мараторію залишаться без житла, що є порушеннням їх прав та завдань цивільного судочинства, передбачених ст. 1 ЦПК України, яке повинно бути справедливим по відношенню до обох сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 9, 109 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, яка діє також в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про виселення - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів.

Суддя