Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

суддів: Собіна І.М., Оніпко О.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

за участі: ОСОБА_1 і представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду від 27 березня 2015 в справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу охорони здоров'я Дубенської міської ради Рівненської області про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27 березня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до Відділу охорони здоров'я Дубенської міської ради Рівненської області (далі - Відділ охорони здоров'я) про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

У поданій на рішення суду апеляційній скарзі позивач покликається на невідповідність висновків суду обставинам справи.

На її обґрунтування зазначав про суперечність вимогам ст.ст. 147, 149 КЗпП України щодо висновків суду про доведеність факту порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, що призвело до обґрунтованого накладення дисциплінарного стягнення.

Натомість вважав ці обставини недоведеними. Судом не враховано дію принципу презумпції невинуватості працівника, а тому відповідач при притягненні його до дисциплінарної відповідальності не встановив, яку саме норму трудового права порушено позивачем; яку шкоду завдано чи могло би бути завдано цим порушенням; не доведено наявності вини працівника в скоєнні правопорушення, не враховано обставини його попередньої трудової діяльності, протягом якої він сумлінно виконував свої трудові обов'язки, позитивно характеризувався за місцем роботи і відсутність попередніх дисциплінарних стягнень. В оспорюваному наказі не зазначено конкретних норм трудового законодавства, колективного договору чи правил внутрішнього трудового розпорядку, на підставі яких позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

На його думку, акт від 12 листопада 2014 року, яким зафіксовано відсутність позивача в цей день об 11 год. 45 хв. на робочому місці, є неналежним доказом вчинення ним дисциплінарного проступку. Характер його роботи передбачає метрологічну діяльність у трьох закладах охорони здоров'я - Комунальний заклад "Пологовий будинок", Центр первинної медико-санітарної допомоги та Дубенська міська стоматологічна поліклініка, які розташовані одне від одного на значній відстані. Присутність в той момент у цих закладах роботодавцем не перевірялася. Показання свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з приводу відсутності на роботі вважав суперечливими. Більше того, цим актом встановлено відсутність позивача лише протягом однієї хвилини - об 11 год. 45 хв.

Крім того, притягнення його до дисциплінарної відповідальності ґрунтувалося на упередженому відношенні до нього начальника Відділу охорони здоров'я. Раніше ОСОБА_1 було звільнено з роботи, однак в судовому порядку було поновлено за попередньою посадою, що і викликало необ'єктивні підходи роботодавця у трудових відносинах між сторонами.

З цих підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким визнати незаконним та скасувати наказ начальника Відділу охорони здоров'я Дубенської міської ради Рівненської області від 28.11.2014 року №77 "Про накладення дисциплінарного стягнення".

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу Відділ охорони здоров'я, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани є обґрунтованим, а тому підстав для визнання незаконним і скасування наказу роботодавця про це не вбачається, в зв'язку з чим у задоволенні вимог позивачу відмовлено.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Матеріалами справи встановлено, що 12 листопада 2014 року комісією Відділу охорони здоров'я у складі начальника, заступника начальника, юрисконсульта і голови профспілкової організації виявлено відсутність на робочому місці того ж числа об 11 год. 45 хв. інженера з метрології при Відділі охорони здоров'я ОСОБА_1, про що складено відповідний акт (а.с. 4).

21 листопада 2014 року позивачем надано на ім'я начальника Відділу охорони здоров'я письмові пояснення з приводу його відсутності на робочому місці, а наказом Відділу охорони здоров'я №77 від 28 листопада 2014 року ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку та трудової дисципліни (а.с. 3, 4).

Вважаючи, що зазначений наказ порушує його суб'єктивні трудові права, суперечить чинному законодавству і обставинам справи, у лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу охорони здоров'я про визнання незаконним і скасування наказу №77 від 28 листопада 2014 року "Про накладення дисциплінарного стягнення".

Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

догана;

· звільнення.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як видно з акту, складеного 12 листопада 2014 року комісією Відділу охорони здоров'я, ОСОБА_1 був відсутній на своєму робочому місці того ж числа об 11 год. 45 хв., тобто одну хвилину. Робочий час позивача триває з 8 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.

З посадової інструкції інженера метрології, затвердженої 11 грудня 2011 року начальником Відділу охорони здоров'я, пояснень ОСОБА_1 і представника відповідача встановлено, що позивач очолює метрологічну службу Відділу охорони здоров'я та здійснює свою діяльність в закладах, які входять до його складу. Проводить заходи, направлені на забезпечення єдності вимірювань, проводить роботи з метрологічного нагляду, контролює роботу відповідальних за метрологічне забезпечення закладів та підрозділів, використання і стан засобів вимірювальної техніки (а.с. 5-7). Метрологічну діяльність він здійснює у трьох закладах - Комунальному закладі "Пологовий будинок", Центрі первинної медико-санітарної допомоги та Дубенській міській стоматологічній поліклініці, тобто характер його роботи є роз'їзним, не пов'язаним з постійним перебуванням у робочому кабінеті.

Змістом Розділу ІІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку лікувально-профілактичних закладів та централізованих структурних підрозділів при Відділі охорони здоров'я стверджено про обов'язок працівника працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати свої функціональні обов'язки та розпорядження адміністрації, керівника структурного підрозділу, дотримуватися трудової дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до державного майна, вчасно приходити на роботу, використовувати весь робочий час для продуктивної праці, утримуватися від дій, що перешкоджають іншим працівникам виконувати їх трудові обов'язки. Графік роботи доводиться до відома кожного працівника. Зміна графіка роботи самим працівником не допускається (а.с. 26-30).

Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником, без поважних причин, обов'язків, покладених на нього трудовим договором. Порушення працівником трудової дисципліни, невиконання або неналежне виконання покладених на нього трудових обов'язків є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Однак при накладенні дисциплінарного стягнення у виді догани роботодавцем не було враховано ступеня тяжкості вчиненого проступку, до яких негативних наслідків порушення трудової дисципліни призвело чи могло призвести, обставин, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

За наведеного колегія суддів вважає, що сама по собі відсутність ОСОБА_1 на робочому місці протягом однієї хвилини не могла вплинути і не вплинула на добросовісність виконання ним своїх трудових обов'язків у цілому.

Крім того, за правилами трудового законодавства працівник вважається невинуватим доти, доки роботодавець не доведе, що він винен у невиконанні чи неналежному виконанні прийнятих на себе обов'язків. Презумпція невинуватості викликана тим, що працівник виконує свою роботу за договором з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а роботодавець зобов'язаний забезпечувати йому умови праці, необхідні для виконання, тоді як останній зобов'язаний своєчасно і точно їх виконувати.

Щоби поставити працівнику у вину невиконання чи неналежне виконання взятих на себе обов'язків і притягнути його до відповідальності, роботодавець повинен довести, що воно мало місце не внаслідок його неналежного керівництва і забезпечення необхідних умов праці, а через вину працівника. Презумпція невинуватості є заходом захисту трудового правовідношення, прав працівника від суб'єктивної оцінки його дій, поведінки з боку роботодавця і безпідставного притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Разом з тим, притягувати працівника до дисциплінарної відповідальності є правом, а не обов'язком роботодавця. Замість накладення дисциплінарного стягнення роботодавець відповідно до ст. 152 КЗпП України може застосувати до порушника трудової дисципліни інші заходи впливу, зокрема передати питання про порушення трудової дисципліни на розгляд трудового колективу або його органу.

Тому за таких обставин накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани не відповідає вимогам закону і обставинам справи, а тому наказ Відділу охорони здоров'я від 28 листопада 2014 року №77 "Про накладення дисциплінарного стягнення" підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Як убачається, суд першої інстанції уваги на викладене не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права є мотивами для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового - про задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 147, 149 КЗпП України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду від 27 березня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним і скасувати наказ Відділу охорони здоров'я Дубенської міської ради Рівненської області від 28 листопада 2014 року №77 "Про накладення дисциплінарного стягнення".

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: