Справа №591/2753/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/1289/15 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Околота Г. М.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 травня 2015 року

в цивільній справі за позовом прокурора м. Суми в інтересах держави в особі: управління охорони здоров'я Сумської обласної державної адміністрації, комунального закладу Сумської обласної ради - Сумського медичного коледжу до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на навчання, -

в с т а н о в и л а:

21 квітня 2015 року прокурор в інтересах держави в особі управління охорони здоров'я Сумської обласної державної адміністрації та комунального закладу Сумської обласної ради Сумського медичного коледжу звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 серпня 2010 року відповідач ОСОБА_4 була зарахована на бюджетну форму навчання до Сумського медичного коледжу за спеціальністю «Медико-профілактична справа». Згідно угоди, укладеної з коледжем, ОСОБА_4 взяла на себе зобов'язання після закінчення навчального закладу відпрацювати за направленням не менше трьох років, а у випадку відмови їхати за призначенням відшкодувати вартість навчання. Наказом від 28 лютого 2013 року за № 24-у на підставі рішення кваліфікаційної комісії ОСОБА_4 була присвоєна кваліфікація «фельдшера санітарного» і видано направлення на роботу до Комунальної установи «Сумська міська дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди», де вона була працевлаштована на посаду «сестра медична школи». Порушивши вимоги угоди, як вважав прокурор, відповідачка звільнилась з роботи за власним бажанням, не відпрацювавши встановлених трьох років, а також не повернула навчальному закладу 36245,80 грн. витрат, понесених на її навчання. З урахуванням викладеного, прокурор просив суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь Сумського медичного коледжу вказану вартість витрат на її навчання.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 травня 2015 року відмовлено у задоволенні позову прокурора у зв'язку з його необґрунтованістю.

Вказане рішення суду заступник прокурора Сумської області оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заступник прокурора, посилаючись на неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що предметом позовних вимог було стягнення з відповідачки на користь навчального закладу не вартості навчання, як про це помилково вказав суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, а стягнення суми фактичних витрат, понесених на утримання ОСОБА_4 за час її навчання у Сумському медичному коледжі, що на думку прокурора, свідчить про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Також прокурор посилається на неврахування судом зобов'язального характеру спірних правовідносин.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Вартоломея М.Ф., представників позивача Сумського медичного коледжу Колесник О.В. та Рябоконь Ю.М. - про задоволення апеляційної скарги, пояснення відповідача ОСОБА_4 і її представника ОСОБА_8 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом директора Сумського медичного коледжу від 11 серпня 2010 року за № 120-у абітурієнт ОСОБА_4 була зарахована до складу студентів вказаного навчального закладу на бюджетну форму навчання за спеціальністю 5.12010103 «Медико-профілактична справа» (а.с.6).

30 січня 2012 року Сумський медичний коледж та ОСОБА_4 уклали Типову угоду про підготовку фахівців з вищою освітою за № 794, відповідно до якої Вищий навчальний заклад зобов'язався забезпечити якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою за спеціальністю «Медико-профілактична справа» згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця; після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації забезпечити фахівця місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства, де той зобов'язаний відпрацювати не менше трьох років. У свою чергу, студент ОСОБА_4 зобов'язалась оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідно кваліфікаційною характеристикою фахівця за напрямом підготовки «1201 Медицина. 5.12010103 Медико-профілактична справа»; після закінчення вищого навчального закладу прибути за місцем направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку.

Також в угоді зазначено, що вона набрала чинності з моменту підписання і діє до 31 березня 2016 року (а.с.9).

Наказом від 28 лютого 2013 року за № 24-у по комунальному закладу Сумської обласної ради - Сумському медичному коледжу у зв'язку із закінченням вказаного навчального закладу за спеціальністю «Медико-профілактична справа» ОСОБА_4 було присвоєно кваліфікацію фельдшера санітарного, видано диплом молодшого спеціаліста та відраховано з коледжу у зв'язку з закінченням навчання (а.с.7-8, 35).

Того ж дня ОСОБА_4 отримала повідомлення про направлення на роботу, відповідно до якого вона поступила у розпорядження Комунальної установи «Сумська міська дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» для роботи на посаді «медична сестра школи» з місячним окладом 1217 грн. (а.с.10, 88) і фактично на підставі її заяви від 21 березня 2013 року була прийнята на роботу сестрою медичною у школу № 9 (а.с.84).

Наказом головного лікаря Комунальної установи «Сумська міська дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» № 286/ос від 30 вересня 2013 року ОСОБА_4, сестру медичну школи № 9 педіатричного відділення № 2 дитячої поліклініки № 2, було звільнено з роботи за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням) з 30 вересня 2013 року (а.с.11, 100, 102).

Відповідно до інформації комунального закладу Сумської обласної ради - Сумського медичного коледжу вартість витрат, пов'язаних із навчанням відповідача, становить 36245,80 грн. (а.с.12, 13, 91, 96-98, 99).

Відмовляючи у задоволенні позову щодо відшкодування Сумському медичному коледжу вартості навчання відповідача ОСОБА_4 та компенсування всіх витрат замовнику за договором з нею, суд першої інстанції послався на відсутність для цього підстав, вказавши, що вища освіта має здобуватись на безоплатній основі.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції щодо мотивів відмови в позові колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п.3 ч.1 ст.3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як передбачено ч.2 ст.52 Закону України «Про освіту», яка втратила чинність у зв'язку із набранням законної сили Законом України «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року № 1556-VІІ, однак була чинною на момент вступу відповідачки на навчання до коледжу, тобто на момент виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», який втратив чинність на підставі Постанови КМУ № 216 від 15 квітня 2015 року, але був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років.

Отже, аналіз наведених норм права діє підстави стверджувати, що передбачені сторонами у справі зобов'язання мали виконуватись ними належним чином відповідно до умов укладеної Типової угоди про підготовку фахівців з вищою освітою, тобто, після закінчення вищого навчального закладу за передбаченою у договорі спеціальністю випускник за здобутою кваліфікацією за кошти державного чи місцевого бюджетів направлявся на роботу за місцем призначення, де мав відпрацювати не менше трьох років.

В той же час, виходячи з матеріалів справи, відповідач після закінчення Сумського медичного коледжу за спеціальністю «Медико-профілактична справа» здобула кваліфікацію фельдшера санітарного, отримавши диплом молодшого спеціаліста, але була направлена на роботу за кваліфікацією сестра медична дитячої поліклініки у школу № 9 м. Суми, тобто, мала приступити до роботи, що фактично і зробила, за іншою кваліфікацією, що свідчить про невиконання умов договору щодо працевлаштування фахівця відповідно до здобутої кваліфікації з боку медичного коледжу.

Про різницю вимог до кваліфікацій фельдшера санітарного та сестри медичної дитячої поліклініки, в тому числі і стосовно їх спеціальності, так як у першому випадку - це «медико-профілактична справа», а в другому - «сестринська справа», «лікувальна справа» або «акушерська справа», йдеться у довіднику кваліфікаційних характеристик професій, працівників, випуск № 78 «Охорона здоров'я», затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 29 березня 2002 року № 117, з відповідними змінами і доповненнями (а.с.44-49).

Також, на думку колегії суддів, не є підтвердженням правильності дій Сумського медичного коледжу стосовно направлення відповідача на роботу за іншою, ніж зазначено у неї в дипломі, кваліфікацією ті обставини, що вона під час навчання в коледжі мала можливість поглибити свої знання з курсу «Основ загального догляду за хворими», що вбачається з відповідного наказу № 151-у від 08 листопада 2012 року (а.с.74) та врахування позивачем позиції Міністерства охорони здоров'я, викладеної у листі від 09 лютого 2012 року за № 11.02-07/21, стосовно використання санітарних фельдшерів на посадах сестер медичних, крім деяких виключень (а.с.90), так як такі дії суперечать вимогам чинного законодавства та умовам укладеного між сторонами договору про підготовку фахівця з вищою освітою.

Доводи апеляційної скарги прокурора не свідчать про те, що позов має бути задоволений, так як не вказують на наявність порушень з боку відповідача стосовно неналежного виконання умов договору, оскільки матеріалами справи доведено, що саме медичний коледж порушив умови договору щодо працевлаштування відповідача, за здобутою нею кваліфікацією.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення в частині викладення мотивів стосовно відмови в позові з порушенням норм матеріального та процесуального права, а його висновки в цій частині не відповідають обставинам справи, тому його необхідно в зазначеній частині змінити, тобто мова йде про зміну мотивів при загальному висновку про відмову в позові.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст.88 ЦПК України.

Зокрема, оскільки органи прокуратури звільнені від сплати судового збору, а рішення ухвалено на користь відповідача, тому з позивача Сумського медичного коледжу в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 362 грн. 46 коп. (36245,80 грн. * 1%), а також судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 181 грн. 23 коп. (36245,80 грн. * 1% / 50%).

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 травня 2015 року в даній справі змінити в частині мотивів відмови в позові.

Стягнути з комунального закладу Сумської обласної ради - Сумського медичного коледжу в дохід держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 362 грн. 46 коп., а також судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 181 грн. 23 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -