Провадження №2/761/299/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарях Туровській О.М., Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, Комунального підприємства «Київпастранс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо № 2 Комунального підприємства «Київпастранс», ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач № 1), ОСОБА_2 (далі - Позивач № 2) 18 червня 2014 року, в особі свого представника, звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства «Київпастранс» (далі - Відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо № 2 Комунального підприємства «Київпастранс» (далі-Третя особа № 1), ОСОБА_3 (далі-Третя особа № 2), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування збитків.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди 24 квітня 2014 року о 20 год. 10 хв. в місті Києві, на перетині вулиць Туполєва-Блюхєра за участю мотоцикла Дукатті М696, д. н. з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 (який належить ОСОБА_1) з тролейбусом марки «ЛАЗ» (бортовий номер НОМЕР_4) під керуванням ОСОБА_3, який є працівником Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 2 Комунального підприємства «Київпастранс», Позивачеві № 1 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 99 036,00 грн., а Позивачеві № 2 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 23 074,06 грн. та моральну шкоду у розмірі 6 000 грн. Крім того, Позивач № 1 сплатила 900 грн. за визначення вартості збитку, нанесеного власнику майна. Позивачі вказують, що Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 травня 2014 року по справі №761/133300/14-п, винним у скоєнні вказаної ДТП визнано ОСОБА_3, який перебував у трудових відносинах з Тролейбусним депо № 2 Комунального підприємства «Київпастранс». Просять суд ухвалити судове рішення, яким стягнути на їх користь вказані суми із Відповідача, а також відшкодувати судові витрати, пов'язані із розглядом справи кошти, сплачені ними за надання правової допомоги.

У судовому засіданні 11 листопада 2014 року представник Позивачів подав до суду уточнення до позовної заяви, згідно якої просив суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на користь Позивача № 1 матеріальну шкоду у розмірі 99 036 грн., на користь Позивача № 2 - кошти у розмірі 25 574 грн. 06 коп., із яких 21 274 грн. 06 коп. - матеріальна шкода, заподіяна йому внаслідок пошкодження екіпірування для мотоцикла, 1 800 грн. - оплата, здійснена Позивачем № 2 за проведення двох звітів для визначення розміру збитків, заподіяних Позивачам внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а також 2 500 грн., сплачених Позивачем № 2 за надання йому правової допомоги та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 3 500 грн.

У судовому засіданні представник Позивачів позов, з урахуванням уточнень до нього, підтримав, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідача у судове засідання 06 серпня 2015 року не з'явився, подав до суду письмові заперечення, в яких не заперечував проти задоволення позову в частині відшкодування шкоди на користь: ОСОБА_1 у розмірі 99 036,00 грн. (відновна вартість пошкодженого мотоциклу) та 21 274,06 грн. на користь ОСОБА_2 (відшкодування вартості спеціального одягу). Проти задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2 та витрат на послуги адвоката Позивачів заперечував з мотивів недоведеності вказаних витрат належними і допустимими доказами.

Також представник Відповідача подав письмову заяву, в якій з урахуванням положень п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», просив при ухваленні рішення в частині стягнення матеріальної шкоди на користь Позивачів зобов'язати їх передати у власність Відповідача пошкоджене майно.

Представник Третьої особи № 1 та Третя особа № 2 у судове засідання не з'явились. Про місце, день та час судового розгляду справи повідомлені належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність, до суду не подавали.

Суд знаходить можливим розгляд справи у відсутність представника Відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник Позивачів не заперечував щодо розгляду справи у їх відсутність.

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

За умовами пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхніми працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

В частині 1 та 3 пункту 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено відповідний цивільно-правовий договір.

Судом встановлено, 24 квітня 2014 року о 20 годині 10 хвилин ОСОБА_3, керуючи тролейбусом марки «ЛАЗ», бортовий номер НОМЕР_4 по вул. Туполєва, в м. Києві, під час повороту ліворуч на вул. Блюхера, порушив п.16.6 Правил дорожнього руху України, не дав дорогу мотоциклу, державний номерний знак, НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого відбулося зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів (а.с. 8).

Судом також встановлено, що власником мотоциклу, державний номерний знак, НОМЕР_3, на момент дорожньо-транспортної пригоди була ОСОБА_1.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди належному Позивачеві № 1 мотоциклу завдані механічні пошкодження, а Позивач № 2 зазнав пошкоджень належному йому захисного спорядження.

За змістом частини 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2014 року по справі №761/13300/14-п, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 9).

Вказане судове рішення є чинним.

Відповідно до статті ч.1, ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 08.05.2014 року № С 14-238, проведеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза - Стандарт», вартість матеріального збитку, завданого Позивачеві № 1 в результаті ДТП, становить 99036,00 гривень.

Відповідно до Звіту про визначення вартості збитку № 463/05 від 29.04.2014 року нанесеного Позивачеві № 2, як власнику майна: екіпірування для мотоцикла (спец. одягу) від 29.04.2014 року, проведеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза - Стандарт», вартість матеріального збитку, завданого екіпіруванню в результаті ДТП, становить 21 274,06 грн.

Також Позивач № 2 зазнав збитків у розмірі 900 грн. під час замовлення експертної оцінки для визначення вартості матеріального збитку, заподіяного Позивачеві № 1, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 110 від 08.05.2014 року та у розмірі 900 грн. під час замовлення експертної оцінки для визначення вартості матеріального збитку, заподіяного його захисному спорядженню (спец. одягу), що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 111 від 08.05.2014 року.

Крім того, для відновлення свого порушеного права Позивачем № 2 було укладено договір з адвокатом ОСОБА_4 для представництва у суді. За надані послуги Позивач № 2 сплатив 2500,00 грн., які суд також відносить до реальних збитків.

Крім того, Позивач № 2 просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 3 500 грн.

Позов в цій частині також підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.1, п.п. 2-3 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За змістом частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вирішуючи спір в цій частині, суд враховує, що Позивач № 2, як власник пошкодженого екіпірування для мотоцикла, переніс фізичні та душевні страждання у зв'язку із винними діями Третьої особи № 2, відповідальність за яку несе Відповідач, які призвели до пошкодження належного йому майна, а також чужого майна, а саме мотоцикла, який на момент ДТП перебував у користуванні Позивача № 2. Тому, зважаючи на характер та обсяг душевних страждань, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках Позивача № 2, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд визначає відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 500 грн.

При цьому заявлене представником Відповідача клопотання про передачу у власність Відповідача пошкодженого майна Позивачів задоволенню не підлягає, оскільки, згідно пояснень представника Позивачів, наданих у судовому засіданні, пошкоджене майно на момент розгляду справи відчужене.

Крім того, виходячи із вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь Позивача № 1 підлягає присудженню судовий збір у розмірі 990 грн. 37 коп. та на користь Позивача № 2 - 290 грн. 75 коп.

А всього із Відповідача на користь Позивача № 1 підлягає стягненню сума у розмірі 100 036 грн. 37 коп. та на користь Позивача № 2 - сума у розмірі 29 364 грн. 81 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, статей 10, 11, 13, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, Комунального підприємства «Київпастранс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо № 2 Комунального підприємства «Київпастранс», ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування збитків - з а д о в о л ь н и т и .

Стягнути із Комунального підприємства «Київпастранс» (Код ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) кошти у розмірі 100 026 (сто тисяч двадцять шість) гривень 37 коп.

Стягнути із Комунального підприємства «Київпастранс» (Код ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) кошти у розмірі 29 364 (двадцять дев'ять тисяч триста шістдесят чотири) гривні 81 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :