Справа № 147/284/15-ц
Провадження № 2/147/156/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2015 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Савченко С.М.,

при секретарі Чудак Г.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представників третьої особи ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про скасування рішення виконкому та визнання свідоцтва про право власності недійсним, -

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про скасування рішення виконкому та визнання свідоцтва про право власності недійсним. Зазначив, що 9 травня 2013 року помер його батько ОСОБА_6, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, де знаходиться спадкове майно житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в селі Ободівка Тростянецького району Вінницької області по вулиці Набережна, 23.

Спадкоємцем до майна померлого батька є він позивач син ОСОБА_1 на підставі заповіту, який посвідчено 24 вересня 2012 року секретарем Ободівської сільської ради за реєстром №78. Він своєчасно прийняв спадщину після смерті батька протягом шести місяців після смерті батька, направивши заяву до Тростянецької державної нотаріальної контори.

Під час поховання батька йому стало відомо від свого брата ОСОБА_7 про те, що батько подарував йому житловий будинок 4 жовтня 2002 року задовго до смерті. Вважає, що договір дарування укладений з порушенням діючого законодавства і є недійсним.

Для посвідчення договору дарування житлового будинку від 4 жовтня 2002 року нотаріусу було надано свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок, яке видано виконкомом Ободівської сільської ради Тростянецького району 27 серпня 2002 року на підставі рішення виконкому №1 від 04 липня 2002 року та зареєстроване в Тульчинському МБТІ Вінницької області, де вказано, що власником будівель на праві приватної власності є батько ОСОБА_6.

Рішення виконкому прийнято неправильно та без дослідження наявних у виконкомі документів.

Членами двору по вулиці Набережній №23, в селі Ободівка станом на 15 квітня 1991 року були голова двору ОСОБА_8 і член двору його дружина ОСОБА_9. Суспільна група двору колгоспний двір. Отже, житловий будинок №23 по вулиці Набережна за №23, є власністю членів двору ОСОБА_10 і ОСОБА_9 Рішення виконкому Ободівської сільської ради №1 від 4 липня 2002 року про видачу свідоцтва про право приватної власності на цілий будинок є незаконним. Житловий будинок батьків належав по ? частині батькові і матері. Крім того, виконком Ободівської сільської ради вирішив питання про власність його батьків за усним проханням його брата ОСОБА_7. Вважає, що маючи справедлий характер батько не зміг би присвоїти собі весь будинок, не вказавши матір.

Тому просив: визнати неправомірним та скасувати рішення виконавчого комітету Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №1 від 4 липня 2002 року про видачу ОСОБА_10 свідоцтва про право приватної власності на цілий житловий будинок в селі Ободівка по вулиці Набережна, №23, Тростянецького району Вінницької області; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований в селі Ободівка по вулиці Набережна, №23, Тростянецького району Вінницької області, яке видано виконкомом Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 27 серпня 2002 року на підставі рішення виконкому №1 від 4 липня 2002 року та зареєстрованого в Тульчинському МБТІ Вінницької області на імя ОСОБА_10.

До участі у справі судом залучені третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_11.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і його представник підтримали позов по наведених в позовній заяві підставах. Позивач ОСОБА_1 пояснив, що станом на 04.07.2002 року, на дату ухвалення оскаржуваного рішення, не було надано жодного документа, акт введення в експлуатацію будинку від 26.07.2002 року і не підписаний батьком, параметри будинку вказані неправильні і батько технічний паспорт не виготовляв.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала, надала письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, що члени двору ОСОБА_6 і ОСОБА_9 не були в зареєстрованому шлюбі на 4 липня 2002 року, оскаржуване рішення прийнято відповідно до норм чинного законодавства, оскільки норми ЦК України (в редакції 1963 року), які регулювали правовідносини по спорах колгоспних дворів на час прийняття рішення не були чинними, також ОСОБА_6 реалізував своє право на приватизацію житла, а позивач ОСОБА_1 не мав і не може мати ніякого відношення до оскаржуваного ним рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які є представниками третьої особи ОСОБА_7, вважають позов безпідставним і в його задоволенні слід відмовити, оскільки ОСОБА_10 оформив право власності на житловий будинок при житті другого члена двору ОСОБА_9, яка погодилася з таким оформленням, рішенням виконкому не порушувалися права позивача.

В судове засідання третя особа ОСОБА_11 не зявився, надіслав на електронну адресу суду заяву в якій підтримує вимоги позивача свого брата, просить розглядати справу за його відсутності.

Суд, вислухавши сторони по справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Рішенням виконавчого комітету Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №1 від 4 липня 2002 року ухвалено: оформити право приватної власності на житловий будинок по вулиці Набережна, 23, в селі Ободівка за ОСОБА_10, видавши свідоцтво про право власності; Тульчинському МБТІ провести відповідну реєстрацію; копію рішення направити в Тростянецьке відділення Тульчинського МБТІ.

Житловий будинок №23 по вулиці Набережна в с. Ободівка належав до майна колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_6, що підтверджується копіями особових рахунків з погосподарських книг Ободівської сільської ради. Дана обставина відповідачем визнається.

Відповідно особового рахунку №1000 за 1961-1963 роки головою двору є ОСОБА_10, а членами двору є: ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_13 (а.с. 26-26а).

Відповідно особового рахунку №956 за 1967-1969 роки головою двору є ОСОБА_10, а членами двору є: ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_13 (а.с. 25-25а). Відповідно особового рахунку №950 за період з 01.01.1989 по 01.01.1990 роки головою двору є ОСОБА_10, а членами домогосподарства - ОСОБА_9, ОСОБА_1 і ОСОБА_15 і в домогосподарстві значиться житловий будинок 1970 року забудови (а.с. 22-22а). ОСОБА_1 у 1986 році вибув з двору на проживання в с. Нова Ободівка. ОСОБА_15 у 1986 році після служби в армії вибув в м. Вінниця. В послідуючому ОСОБА_1 і ОСОБА_15 не поверталися проживати в будинку даного двору, що сторонами визнається і не оспорюється. В період з 1987 по 2002 рік склад двору та його статус залишався незмінний. В будинку залишалися проживати ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та згодом відповідно до заяви від 2 липня 2003року членом даного домогосподарства стала їх невістка ОСОБА_16

Представник відповідача помилково вважає, що суспільна група даного двору залишалася як колгоспний двір з 01.01.1990 року лише по 15.04.1991 року, оскільки норми, які регулюють майнові спори в колгоспних дворах були виключені з ЦК України 1963 року і сам Кодекс у 2004 році втратив свою чинність.

Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» розяснив, що «спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося…

Члени домогосподарства позивач ОСОБА_1 і ОСОБА_15 у 1986 році вибули з двору і втратили право на частку в майні двору. Відповідно змісту ст. 126 ЦК УРСР (1963 р.) працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Виходячи з рівності розмірів часток усіх членів двору, встановленої ст. 123 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року (яка діяла в 2002 році), ОСОБА_10 мав право на частку розміром 1/2 в майні колгоспного двору і на таку ж частку розміром 1/2 мала право ОСОБА_9

Таким чином оскаржуваним рішенням виконкому Ободівської сільської ради від 04.07.2002 року, яким ОСОБА_10 надано дозвіл на оформлення права приватної власності на цілий будинок, порушено право ОСОБА_9 на 1/2 житлового будинку.

На підставі рішення виконкому ОСОБА_10 27.08.2002 року видане свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок №23, по вулиці Набережна в с. Ободівка. Зазначений житловий будинок з господарськими спорудами зареєстрований Тульчинським МБТІ на праві приватної власності за ОСОБА_10 та записаний в реєстрову книгу №4 за реєстровим номером 922.

При видачі свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок від 4 липня 2002 року було порушено право власності ОСОБА_9 на 1/2 частину вищевказаного домоволодіння.

ОСОБА_9 не оспорювала правильність даного рішення та свідоцтва про належність ОСОБА_10 житлового будинку №23.

4 жовтня 2002 року ОСОБА_6 подарував цей будинок синові третій особі по справі ОСОБА_7 (а.с. 18). Цей договір всупереч ст. 227 ЦК УРСР не був зареєстрований в Тульчинському МБТІ Вінницької області. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна 11.01.2014 року на підставі договору дарування серія та номер 2785, виданого 04.10.2002, цей житловий будинок зареєстрований за ОСОБА_7.

Після смерті ОСОБА_9, матері позивача ОСОБА_1 в 2007 році позивач не звертався в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після її смерті, про що він пояснив суду.

24.09.2012 року ОСОБА_10 вчинив заповіт на все своє майно, в тому числі і на житловий будинок та надвірні будівлі в с. Ободівка, вул. Набережна, №23, земельну ділянку на території Ободівської сільської ради, грошові вклади в Ободівській Ощадкасі синові ОСОБА_1. Цей заповіт посвідчено ОСОБА_17 секретарем Ободівської сільської ради і зареєстровано в реєстрі №78.

09.05.2013 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-АМ №260144 (а.с. 15).

ОСОБА_1 є його сином, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-АМ №352204 (а.с. 31).

26.05.2013 року ОСОБА_1 подав до Тростянецької державної нотаріальної контори заяву по прийняття спадщини за заповітом після смерті батька (а.с. 1 спадкової справи №207/2013). Третя особа ОСОБА_11 29.08.2013 року подав до Тростянецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька (а.с. 9 спадкової справи №207/2013).

Власником будинку до 14.01.2014 року був ОСОБА_6.

Згідно особового рахунку №849 членами даного домогосподарства з 2006 по 2009 роки були ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_18, рік забудови будинку 1968. ОСОБА_18 вибула в м. Москва. ОСОБА_9 12.06.2007 року померла , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-АМ №075868 (а.с. 16).

Сторонами по справі не оспорюється, що житловий будинок був побудований в 1968-1970 роки.

Доводи позивача, що батько не звертався до виконавчого комітету Ободівської сільської ради із заявою про надання дозволу на оформлення приватної власності спростовуються як оскаржуваним рішенням так і протоколом засідання виконавчого комітету №6 від 04.07.2002 року, згідно якого на порядку денному було питання надання дозволів громадянам на оформлення права власності на житлові будинки, в тому числі і заява ОСОБА_19, якому і був наданий дозвіл.

Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_20, який працював головою Ободівської сільської ради в 2002 році пояснив, що ОСОБА_10 приходив до нього і цікавився як приватизувати житловий будинок, згодом подав заяву яка була задоволена на засіданні виконкому.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17, яка працювала секретарем Ободівської сільської ради пояснила, що ОСОБА_10 подав заяву про оформлення права власності на житловий будинок, питання на засідання виконавчого комітету готував сільський голова.

Крім того, згідно довідки Ободівського сільського голови від 12.02.2015 року № 15 відповідно до «Переліку типових документів, що створюються під час діяльності органі державної влади та органів місцевого самоврядування», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року №578/5, схвалено протоколом засідання центральної експертної комісії Державного комітету архівів України від 30.06.2010 р.№3, зокрема ст. 122 документи (рішення, акти, заяви, довідки, книги реєстрації вхідних документів, тощо) зберігаються в установі три роки, а потім підлягають знищенню.

Безпідставними є доводи позивача про різні параметри будинку. Так, з копії свідоцтва про право власності на житловий будинок видно, що загальна площа складає 74,0 кв. м, житлова площа 47,8 кв.м. В експлікації до плану будинку та у висновку про право оформлення права власності на нерухомий обєкт нерухомого майна зазначені такі ж параметри (а.с. 38, 41).

Також безпідставне ствердження позивач, що акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом обєкта до експлуатації не підписував ОСОБА_10, що спростовується наявним підписом в графі проти прізвища ОСОБА_10 в копії вказаного акту, яку позивач додав до позовної заяви (а.с. 40).

Оскаржуваним рішення виконкому та виданим свідоцтвом про право власності на житловий будинок на час його видачі майнові права позивача ОСОБА_1 ніяким чином не порушувалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На підставі ст. 112, 113, 120, 121, 123 ЦК Української РСР 1963 року, ст.. ст.. 3, 16 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про скасування рішення виконкому та визнання свідоцтва про право власності недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається суду Апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: