Справа № 216/5835/14-ц
Номер провадження 2/216/232/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11.03.2015 року .
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого суддіФілатов К. Б.
за участю секретаря Бондарєва Є. С.
розглянувши заочно у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про повернення коштів, отриманих шляхом обману та відшкодування моральної шкоди, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про повернення коштів, отриманих шляхом обману та відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування своїх вимог Позивач посилається на те, що 18.05.2013 року, він знаходився у магазині «Парадіз кахель» по вулиці Мелешкіна, буд. 9 в м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область та сплатив ФОП ОСОБА_2 кошти в сумі 7000 грн. ( сім тисяч гривень) у якості передоплати згідно рахунку фактурі № СФ -0000073 від 18.05.2013 року.
ФОП ОСОБА_2 в підтвердження переданих позивачем коштів надала квитанцію до прибуткового касового ордеру № 389.
В продовж 10 днів з дня внесення позивачем передоплати ФОП ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання поставити позивачу товар: керамічну плитку в асортименті, за адресою проживання позивача : АДРЕСА_1, згідно рахунку фактурі , а позивач, повинен був після цього сплатити суму різниці між передоплатою, та сумою загальної вартості товару у розмірі 2689 грн. 76 коп. ( дві тисячі шістсот вісімдесят дев`ять гривень 76 коп.). Тобто, фактично йшла мова про те, що між сторонами укладений договір з умовою доставки товару покупцеві.
Однак, в визначений строк, ФОП ОСОБА_2 товар не поставила з невідомої на той час позивачу причини. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням виконати взяті на себе зобов`язання, та поставити йому товар, однак, його прохання залишились без відповіді.
18.06.2013 року позивач письмово звернувся до ФОП ОСОБА_2 з заявою, в якій просив повернути йому суму передоплати в розмірі 7000 грн., в зв`язку з невиконанням відповідачем взятого на себе зобовязання та не поставки товару.
У визначений термін, кошти позивачу не були повернуті.
26.07.2013 року позивач письмово звернувся до Начальника Державної інспекції по захисту прав споживачів ОСОБА_4, з заявою втрутитися у ситуацію, однак звернення позивача залишилось без відповіді.
29.07.2013 року позивач письмово звернувся до Начальника Держспоживінспекції в Дніпропетовській області ОСОБА_5, з заявою втрутитися у ситуацію, однак звернення позивача також залишилось без відповіді.
01.09.2013 року ФОП ОСОБА_2 надала позивачу письмові пояснення з приводу не поставки товару позивачу, відповідачка принесла свої вибачення , та взяла на себе зобов`язання, повернути позивачу кошти у розмірі 7000 грн., в строк до 01.10.2013 року, позивач з цим погодився.
Однак, кошти позивачу відповідачка не повернула.
22.10.2013 року позивач звернувся до Саксаганського районного відділу КМУ УМВС України в Дніпропетровській області, з заявою по відношенню до ОСОБА_3, за фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами в розмірі 7000 грн.
08.01.2014 року слідчий СВ Саксаганського РВ КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 виніс постанову про закриття кримінального провадження , яку 14.07.2014 року отримав позивач.
При проведені слідчих дій було встановлено, що ОСОБА_3 представляє інтереси своєї матері ОСОБА_2 , яка є ФОП ОСОБА_2, та здійснює від її імені підприємницьку діяльність, однак ОСОБА_3 ані позивачу, ані слідчому, не надала документів в підтвердження того, що вона здійснює представництво ФОП ОСОБА_2 на законних підставах. Крім того позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 не знаходиться у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2, оскільки не була найманим працівником. Тобто ФОП ОСОБА_2 ввела позивача в оману, оскільки правочин, а саме зобовязання поставити позивачу товар відбулося під впливом обману. ФОП ОСОБА_2 взагалі не збиралася поставляти позивачу товар. В звязку з чим позивач вважає, що усю відповідальність що до невиконання взятих на себе зобовязань, укладеного з ним договору на поставку плитки, повинна понести ФОП ОСОБА_2, і саме з неї позивач просить суд стягнути на його користь спричинені йому матеріальні збитки у подвійному розмірі, а точніше 14 000, 00 грн. та моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 5000,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якої вказав, що позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі, просить суд ухвалити рішення на користь позивача, не протии щоб справа розглядалася у заочному порядку.
Відповідачка та третя особа, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.05.2013 року, позивач у магазині «Парадіз кахель» по вулиці Мелешкіна, буд. 9 в м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область та сплатив ФОП ОСОБА_2 кошти в сумі 7000 грн. ( сім тисяч гривень) у якості передоплати згідно рахунку фактурі № СФ -0000073 від 18.05.2013 року.
ФОП ОСОБА_2 в підтвердження переданих позивачем коштів надала квитанцію до прибуткового касового ордеру № 389.
В продовж 10 днів з дня внесення позивачем передоплати ФОП ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання поставити позивачу товар: керамічну плитку в асортименті, за адресою проживання позивача : АДРЕСА_1, згідно рахунку фактурі , а позивач, повинен був після цього сплатити суму різниці між передоплатою, та сумою загальної вартості товару у розмірі 2689 грн. 76 коп. ( дві тисячі шістсот вісімдесят дев`ять гривень 76 коп.). Тобто, фактично йшла мова про те, що між сторонами укладений договір з умовою доставки товару покупцеві.
Однак, в визначений строк, ФОП ОСОБА_2 товар не поставила з невідомої на той час позивачу причини. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням виконати взяті на себе зобов`язання, та поставити йому товар, однак, його прохання залишились без відповіді.
18.06.2013 року позивач письмово звернувся до ФОП ОСОБА_2 з заявою, в якій просив повернути йому суму передоплати в розмірі 7000 грн., в зв`язку з невиконанням відповідачем взятого на себе зобовязання та не поставки товару.
У визнаний термін, кошти позивачу не були повернуті.
26.07.2013 року позивач письмово звернувся до Начальника Державної інспекції по захисту прав споживачів ОСОБА_4, з заявою втрутитися у ситуацію, однак звернення позивача залишилось без відповіді.
29.07.2013 року позивач письмово звернувся до Начальника Держспоживінспекції в Дніпропетровській області ОСОБА_5, з заявою втрутитися у ситуацію, однак звернення позивача також залишилось без відповіді.
01.09.2013 року ФОП ОСОБА_2 надала позивачу письмові пояснення з приводу не поставки товару позивачу, відповідачка принесла свої вибачення , та взяла на себе зобов`язання, повернути позивачу кошти у розмірі 7000 грн., в строк до 01.10.2013 року, позивач з цим погодився.
Однак, кошти позивачу відповідачка не повернула.
22.10.2013 року позивач звернувся до Саксаганського районного відділу КМУ УМВС України в Дніпропетровській області, з заявою по відношенню до ОСОБА_3, за фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами в розмірі 7000 грн.
08.01.2014 року слідчий СВ Саксаганського РВ КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 виніс постанову про закриття кримінального провадження , яку 14.07.2014 року отримав позивач.
При проведені слідчих дій було встановлено, що ОСОБА_3 представляє інтереси своєї матері ОСОБА_2 , яка є ФОП ОСОБА_2, та здійснює від її імені підприємницьку діяльність, однак ОСОБА_3 ані позивачу, ані слідчому, не надала документів в підтвердження того, що вона здійснює представництво ФОП ОСОБА_2 на законних підставах. Крім того позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 не знаходиться у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2, оскільки не була найманим працівником. Тобто ФОП ОСОБА_2 ввела позивача в оману, оскільки правочин, а саме зобовязання поставити позивачу товар відбулося під впливом обману. ФОП ОСОБА_2 взагалі не збиралася поставляти позивачу товар. В звязку з чим позивач вважає, що усю відповідальність що до невиконання взятих на себе зобовязань, укладеного з ним договору на поставку плитки, повинна понести ФОП ОСОБА_2 І
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи:
·а.с. 5-6 копія паспорта позивача
·а.с.7 копія інд. коду позивача
·а.с.9 рахунок фактура від 18.05.2013 року (копія)
·а.с. 10 квитанція до прибуткового касового ордеру № 389 (копія)
·а.с.11 заява ОСОБА_1 від 18.06.2013 року
·а.с.12 розписка ОСОБА_7
·а.с.13,14 заяви ОСОБА_1
·а.с.15 відповідь ОСОБА_2. І. на імя ОСОБА_1 від 01.09.2013 року
·а.с. 16,17 копія постанови про закриття кримінального провадження з супроводом
·а.с.18 талон повідомлення
За таких обставин суд вважає можливим стягнути з Відповідача на користь Позивача усю вказану в позові суму матеріальних та моральних збитків та стягнути на користь держави судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88. 130, 174, 212-215, 224,226 ЦПК України ст.ст. 23, 230, 237, 704, 1166, 1167 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про повернення коштів, отриманих шляхом обману та відшкодування моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з відповідачки ОСОБА_2, інд код НОМЕР_1, на користь позивача ОСОБА_1 причинену йому матеріальну шкоду в розмірі 14 000, 00 грн. (чотирнадцять тисяч гривень), моральну шкоду в розмірі 5 000,00 (пять тисяч гривень).
Стягнути з відповідачки ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 243 гривні 60 коп.
Заочне рішення може бути оскаржено відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії шляхом надання заяви про скасування заочного рішення в Центрально-Міській районний суд.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста ОСОБА_8 протягом десяти днів.

Суддя : К.Б. Філатов