справа № 208/2275/15-ц
№ провадження 2/208/1151/15
УХВАЛА

25 березня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції «Про визнання договору купівлі-продажу дійсним; визнання права власності на нерухоме майно», -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться цивільна справа за вищевказаним позовом, у якому позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу кафе-бару «Камелія», розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр-т. Леніна, 34В, укладений 23.01.2010 року між позивачем та відповідачем; а також визнати за позивачем право власності на вказане нерухоме майно.

25.03.2015р. позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення вищевказаного позову, у якій, посилаючись на те, що, відповідач ОСОБА_3 може вчинити дії по реєстрації та відчуженню на користь третіх осіб кафе-бару «Камелія», розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр-т. Леніна, 34В, що зробить неможливим виконання рішення суду та не захистить порушені права позивача, просить суд забезпечити вищевказаний позов шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо реєстрації права власності та відчуження на користь третіх осіб кафе-бару «Камелія», розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр-т. Леніна, 34В до вирішення справи по суті.

Ознайомившись із вказаною заявою, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно роз'яснень, наданих у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Вивчивши заяву позивача про забезпечення позову, суд встановив, що заява не містить у собі жодного доказу на підтвердження вимог позивача, що позбавляє суд можливості пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; а також з'ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та, приймаючи до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, суд, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції «Про визнання договору купівлі-продажу дійсним; визнання права власності на нерухоме майно» - відмовити.

Копію ухвали суду направити на адресу позивача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Нельга Д. В.