Справа №: 343/419/15-ц
Провадження №: 2/0343/284/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Лицура І. М.,

секретаря - Бойків В. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь борг по кредитному договору б/н від 19.07.2004 року в сумі 16144,75 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що 19.07.2004 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно з яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною кредитною карткою складає між нею та позивачем договір, про що свідчить її підпис в заяві. Однак, ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором не виконала, у встановлений договором строк обов'язкові платежі не вносила і станом на 31.01.2015 року її борг по кредитному договору б/н від 19.07.2004 року становить 16144,75 грн., з них: 6782,03 грн. - заборгованість по кредиту, 6933,61 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, 1184,12 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 744,99 грн. - штраф (процентна складова). Такі її дії свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, в зв'язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Гураль Я.В. позов підтримав у повному обсязі та просив його задоволити з наведених в позовній заяві підстав, пояснивши, що відповідачці у травні 2011 року видана нова платіжна картка НОМЕР_1 з терміном дії до 05/2015 року, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Представник відповідачки за довіреністю ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що ОСОБА_1 в 2004 році виготовлено кредитну картку, якою вона користувалась всього 2 роки, до закінчення терміну її дії і боргу по ній не має. Більше цим банком ніякі інші карти відповідачці не оформлялися та кредити не видавалися, а тому вимога про стягнення боргу є безпідставною. В останнє судове засідання представник відповідачки не з'явився та про причини своєї неявки суд не повідомив.

Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За змістом ч.2 ст. 59 ЦК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В позовній заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.07.2004 року в розмірі 16144,75 грн.

На підтвердження наявності заборгованості у відповідачки представником позивача долучено розрахунок заборгованості за договором № б/н від 19.07.2004 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_1, станом на 31.01.2015 року та станом на 31.03.2015 року (а.с. 3-6, 37-50).

Однак, як встановлено судом та вбачається з анкети-заяви на отримання кредитної картки від 12.08.2004 року, долученої до матеріалів справи представником позивача, саме 12.08.2004 року між сторонами по справі укладено договір, за умовами якого позивач відкрив відповідачці картковий рахунок та видав їй платіжну картку № 236199 з терміном дії до 07.2006 року, а остання підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною кредитною карткою складає між нею та позивачем договір, про що свідчить її підпис у заяві.

В судовому засіданні будь-яких доказів укладення між сторонами по справі 19.07.2004 року кредитного договору представник позивача не надав і судом не здобуто.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та враховуючи відсутність доказів укладення між сторонами по справі кредитного договору від 19.07.2004 року, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за даним договором в розмірі 16144,75 грн. безпідставною, а тому в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,59,60,213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору б/н від 19.07.2004 року відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з часу його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: