У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.

суддів - Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 січня 2015 року яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зокрема зазначає, що даний кредитний договір є незаконним, оскільки в порушення ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (надалі Закон) з позичальником не проведено переддоговірної роботи, в кредитному договорі не зазначено детальний розпис загальної вартості кредиту, що є істотною умовою кредитного договору; даний договір укладений у іноземній валюті, що суперечить чинному законодавству України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Встановлено, що 30 січня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» (далі - Банк) та позичальником ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 06/71К-07, відповідно до якого Банк надав позичальнику грошові кошти ( кредит) у тимчасове платне користування в сумі 50 000 доларів США, строком на 240 місяців, із відсотковою ставкою - 12,5 % річних (а.с. 7 -10).

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання правочину недійсним.

З даними висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи, зокрема кредитного договору, вбачається, що позичальника було повідомлено про умови кредитування, а саме в договорі вказано суму кредиту - 50 000, валюту кредиту - долари США, термін кредиту - 29.01.2027р., процентну ставку - 12,5% річних, а також про сплату заборгованості по кредиту, яка здійснюється відповідно до Графіку погашення заборгованості по кредиту, який є додатком до договору, а також розмір винагороди, яку позичальник повинен сплатити на користь банківської установи за надання кредиту. За наведених обставин, колегія суддів констатує, що Банком перед укладенням кредитного договору були дотримані вимоги, передбачені ч.2 ст. 11 Закону. А тому доводи апеляційної скарги в цій частині не можуть бути взяті до уваги.

Крім того ч.2 ст. 11 Закону передбачено, що у разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Однак ні ст. 15 ні ст. 23 вказаного Закону не передбачений такий вид відповідальності як визнання недійсним договору внаслідок ненадання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію (послугу).

Тобто, у випадку ненадання в повному обсязі вказаної інформації така обставина сама по собі не може слугувати підставою для визнання недійсним кредитного договору.

Необґрунтованими є доводи апелянта про те, що кредитний договір є недійсний з підстав укладення його в іноземній валюті, оскільки укладення договору в іноземній валюті не суперечить вимогам ч.2 ст. 192 ЦК України, ст. ст. 2, 47, 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», а позивачем, відповідно до ст. ст.10,60 ЦПК України, в підтвердження заявлених вимог, не подано жодних доказів, що Банк не мав права надати кредит в іноземній валюті.

Враховуючи вищенаведене та положення ст. 215 ЦК України, колегія суддів приходить висновку про відсутність правових підстав для визнання даного кредитного договору недійсним.

Отже суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді