Справа №339/293/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання:Латик В.Є.

з участю: позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила встановити факт непроживання її брата ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ( їх матір'ю) ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право власності на будинковолодіння в АДРЕСА_2, як спадкове майно після смерті матері.

Вимоги мотивує тим, що її матері належав на праві власності даний будинок, де проживала позивач від народження і вважається такою, що прийняла спадщину.

Але на час смерті матері в даному будинку зареєстрований її брат ОСОБА_3, хоч він в ньому не проживає, оскільки більше 20 років проживає окремо зі своєю сім'єю по АДРЕСА_1 і до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався.

В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково пояснивла, що нотаріус їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендувала звернутися до суду із вимогами про встановлення факту непроживання брата в будинку, який є власністю матері.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи .

Зі згоди позивачки суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України

Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, а позивач та відповідач є їхніми дітьми.

ОСОБА_5 помер 26.10.2007 року про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с.5)

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом його дружина ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті чоловіка (а.с.3) у вигляді будинковолодіння в АДРЕСА_2, в якому проживала до смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 вона померла (а.с.4) і після її смерті відкрилася спадщина на вказане майно, спадкоємцями якого за законом (через відсутність заповіту) є її діти.

З відповіді на запит приватного нотаріуса Барабаш Р.С. вбачається, що інформація в спадковому реєстрі відсутня, що свідчить про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася і ніхто із спадкоємців не звертався із заявою про її прийняття. ( а.с.45-46).

Як зазначено в ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).

Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно записів будинкової книги в спірному будинковолодіння на час смерті матері зареєстровані на проживання позивачка та відповідач (а.с. 48).

Позивач стверджувала, що її брат після одруження впродовж 20 років проживає разом із сім'єю за іншою адресою: в АДРЕСА_1.

Окрім того, факт непроживання також доведений поясненнями свідків.

Так, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які проживають по сусідству з позивачкою, ствердили, що позивачка проживає в будинку і після смерті матері. Відповідач після одруження не проживає в даному будинку більше 20 років, тільки приходить у гості, проживаючи в будинку дружини в АДРЕСА_1.

Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гурто-житок, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що сама по собі реєстрація місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відпо-відно до ч.2 ст.1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що на час відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 її син ОСОБА_3 постійно не проживав разом із спадкодавцем, хоча і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, а також у визначений законом строк не подавав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Матеріалами справи доведено, що на день смерті їх матері разом з нею постійно проживала її дочка ОСОБА_2, тому вона прийняла спадщину після смерті своєї матері, але не оформила своїх спадкових прав.

Згідно технічного паспорту: із житлового будинку "А", площею 116.7 кв.м., стайні "Б", площею 23.1 кв.м., стодоли "В", площею 27.5 кв.м., вбиральні "Г", площею 2.9 кв.м., шопи "Д", площею 8.8 кв.м., криниці , огорожі , воріт -загальною вартістю 185595 грн..

На підставі наведеного, ст.ст., 1268, 1270,1273,386 ЦК України та керуючись ст.ст. 213, 214, 215 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_2, яке складається згідно технічного паспорту: із житлового будинку "А", площею 116.7 кв.м., стайні "Б", площею 23.1 кв.м., стодоли "В", площею 27.5 кв.м., вбиральні "Г", площею 2.9 кв.м., шопи "Д", площею 8.8 кв.м., криниці , огорожі , воріт .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо особи, які брали участь в справі , не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Болехівським міським судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.С.Головенко