Справа № 369/435/15-ц
Провадження №2/369/870/15
РІШЕННЯ

Іменем України

15.04.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Медвідь Н.О.

при секретарі Ткаченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона у травні 2012 року звернулася до відділення Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» стосовно можливості отримання кредиту на придбання автомобіля. ЇЇ зацікавила пропозиція відповідача - як низький відсоток, так і прості необтяжливі умови кредитування. Єдиною значною умовою було обов'язкове внесення передоплати за автомобіль у розмірі 10 % від його вартості.

Вона звернулася до продавця автомобіля (ТОВ «ДІАС Україна») та підтвердила свій намір щодо придбання автомобіля, шляхом укладення відповідного договору 27.06.2012.

Обов'язковою умовою продавця було авансування суми коштів, по суті укладеного договору між нею та продавцем - завдатку. Вона вже не могла відмовитися від викупу автомобіля; а враховуючи відсутність необхідної суми коштів у такий короткий період - і відмовитися від кредиту.

На момент укладення договору з продавцем вона не звернула на це особливої

уваги, так як розраховувала на умови отримання кредиту, задекларовані та підтверджені

відповідачем. На вимогу продавця вона вимушена була сплатити більшу, ніж 10 % від вартості автомобіля, а саме суму у розмірі 31 000 грн. - і позивач прийняла несподівану нову умову, але не очікувала надалі від відповідача якихось іще додаткових витрат. За її розрахунками, орієнтуючись виключно на заявлені відповідачем умови, позивач мала сплатити при укладенні кредитного договору суму не більшу 1 - 1,5 % від суми кредиту, тобто орієнтовно від 1700 грн. до 2700 грн.

03.07.2012 на території відділення відповідача позивач підписала кредитний договір № 910.16096. Однак, одразу з моменту підписання кредитного договору умови кредитування виявилися зовсім інші, ніж декларувалося. Відсотки за користування кредитом замість задекларованих мінімальних стали 15,99 %, а через рік - збільшилися ще. На момент укладення договору виникли не заявлені відповідачем платежі та комісії на значні суми, послуги нотаріуса (два витяги та довідка) становили 1700 грн., сума страхування взагалі не лише перевищила зрозумілу (страхування життя замість 300 - 500 грн. коштувало мені 5 271,10 грн., що вимусило її прохати відповідача про збільшення суми кредиту), але й перевищило заявлену самою страховою компанією - КАСКО обійшлося їй в півтора рази дорожче, ніж вона б страхувалася на тих же умовах у тій же компанії.

Про виконання відповідачем вимог Постанови Правління Національного банку України від 10 травня 2007 р. № 168, згідно якої її мали письмово повідомити про всі умови та платежі, не згадувалося - про дотримання її прав, як споживача навіть не йшлося.

Проте, вона пішла на виконання умов вже підписаного кредитного договору, вчасно погашає його, - сплачуючи щомісячно 4 000 грн.

За весь час дії кредитного договору вона не допустила жодного прострочення, навіть не зважаючи на важкі несприятливі умови в країні та конкретно у її творчій професії.

Приблизно рік тому відповідач повідомив її, що стягує з неї суму у розмірі 3 034,06 грн. за страхування. Маючи діючий страховий поліс вона сплатила цю суму на виставлений рахунок.

Через неправомірні дії відповідача, її представник вимушений вчиняти достатню кількість дій, з метою захисту інтересів її, як спільної з відповідачем клієнтки через непрофесійні дії банку. Тому вона вимушена була понести ще й витрати на захист своїх інтересів у розмірі 4 000 грн.

Місяць тому її було повідомлено про накладення на неї штрафу у розмірі 4 523,53 грн. Підставою було те що вона не має страхового полісу, а потім те, що страховий поліс не є належним.

Стягнувши суму двома платежами у загальному розмірі 3 034,06 грн. на власний рахунок як вартість страхування, вважає, що відповідач не мав на це жодних підстав - такий договір позивачем не підписувався. Штраф розмірі 4 523,53 грн., згідно пояснень відповідача, накладено на неї через відсутність страхового полісу, або через те що вона не звернулася за таким полісом до «акредитованої» відповідачем компанії. Проте, 07.06.2014 її представником до відповідача було надіслано копії страхових полісів.

ЇЇ хвилювання, весь цей витрачений час спілкування з відповідачем, і його авторитарна поведінка, втрата великої кількості робочого часу і стану, необхідного для участі у телевізійних та кінопроектах, виснажує її та суттєво зменшує можливість її заробітку. Тому, на її думку, нанесені їй відповідачем страждання, можливо оцінити у розмірі 4 523,53 грн.

Тому просила стягнути з відповідача суму безпідставно стягнутих коштів у розмірі 3 034,06 грн. Визнати недійсним штраф у розмірі 4 523,53 грн., нарахований їй відповідачем за кредитним договором № 910.16096 від 03.07.2012. Стягнути з відповідача суму моральної шкоди у розмірі 4 523,53 грн. та суму витрат на правову допомогу у розмірі 4 000 грн. Питання судових витрат вирішити згідно ст. 88 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з»явився, згідно письмових пояснень зазначив, що з липня 2012 між ПАТ «Ідея Банк» та позивачем укладено кредитний договір № 910.16096, згідно з §1 якого банк надає позичальнику кредит у сумі 180 941, 10 грн. на строк 72 місяці. Кредит надається для фінансування купівлі позичальником транспортного засобу марки DAIHATSU, моделі Теrios, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, у сумі 175 670 грн. та фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника в сумі 5271, 10 грн.

Умови кредитування, зокрема, відсоткова ставка, всі платежі, що підлягають сплаті при укладенні кредитного договору, викладені у тексті кредитного договору, підписаного позивачем.

Позивач мала можливість і повинна була перед укладенням кредитного договору належно ознайомитися з його умовами.

Банк жодним чином не змушував позивача укладати кредитний договір. Позивач, на момент укладення кредитного договору, була вільною у виборі банку, з яким вона має намір вступити у правові відносини. Банк в свою чергу не нав'язував своїх умов позивачу. Згода позивача з усіма умовами кредитного договору підтверджується її підписом на самому кредитному договорі.

Позивач зобов'язана щороку переукладати договір добровільного страхування життя та надавати банку відповідні документи.

Оскільки протягом року від дня укладення кредитного договору, позивачем не було надано банку нового договору добровільного страхування життя та відповідних квитанцій, банк листом повідомив позивача про те, що у зв'язку з неукладенням нею договору добровільного страхування життя банк поновив від її імені договір добровільного страхування життя на зазначених в листі умовах. Таке повноваження банку передбачене додатком № 2.

При укладення позивачем нового договору добровільного страхування життя, позивач банку не повідомила. Оскільки позивачем не було надіслано на адресу банку необхідних документів, банк уклав від імені позивача договір добровільного страхування її життя із ПрАТ «СК «Уніка Життя».

Щодо стягнення штрафу в розмірі 4 523, 53 грн., то листом від 15.04.2014 банком повідомлено позивача про необхідність подання документів, що підтверджують її фінансовий стан, до 20.06.2014. Оскільки, до вказаної дати такі документи позивачем надано не було, листом банк повідомив позивача про нарахування їй, у відповідності до п. 4 §9 кредитного договору, штрафу в сумі 4 523, 53 грн.

Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з наступних підстав:

Судом встановлено, що 03.07.2012 на території відділення відповідача позивач підписала кредитний договір № 910.16096. Згідно з §1 якого банк надає позичальнику кредит у сумі 180 941, 10 грн. на строк 72 місяці. Кредит надається для фінансування купівлі позичальником транспортного засобу марки DAIHATSU, моделі Теrios, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, у сумі 175 670 грн. та фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника в сумі 5271, 10 грн.

Умови кредитування, зокрема, відсоткова ставка, всі платежі, що підлягають сплаті при укладенні кредитного договору, викладені у тексті кредитного договору, підписаного позивачем. Позивач мала можливість і повинна була перед укладенням кредитного договору належно ознайомитися з його умовами.

Згідно з п. 2 §10 кредитного договору, позичальник заявляє та гарантує, що банк повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», зазначена інформація йому відома і зрозуміла, з вказаним законом він ознайомлений, він ознайомився з тарифами банку і згоден з ними: належний йому примірник оригіналу договору з усіма додатками до нього йому вручено банком при підписанні договору; умови договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам, а також надає свою згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації про нього.

Також, згідно з п. 6 §2 кредитного договору, позичальник стверджує, що розуміє суть і принципи визначення процентної ставки, усвідомлює ризики, які випливають з змінної частини ставки за весь період кредитування і погоджується на ці ризики.

Позивач, на момент укладення кредитного договору, була вільною у виборі банку. Згода позивача з усіма умовами кредитного договору підтверджується її підписом на самому кредитному договорі.

Відповідно до п.п. «d» п. 1 § 5 додатку № 2 до кредитного договору № 910.10976 (Положення про загальні умови кредитних договорів та забезпечення кредитів заставою транспортних засобів), позичальник зобов'язується до дня видачі кредиту укласти з акредитованою банком страховою компанією, за свій рахунок, договір страхування предмета застави (на умовах повного КАСКО), договір добровільного страхування життя та/або договір добровільного страхування фінансових ризиків, пов'язаних із втратою роботи, першим вигодонабувачем за якими є банк.

Пропонуючи позивачу укласти вищезгадані договори із акредитованою ним страховою компанією, ПАТ «Ідея Банк» діяв у відповідності до умов кредитного договору, погоджених сторонами при його укладенні, рекомендуючи позивачу застрахувати своє життя у страховика, компетентність, ділову репутацію та платоспроможність якого підтверджує сам банк.

П.п. «d» п. 1 §5 додатку № 2 передбачено, що позичальник зобов 'язується у день укладення договору добровільного страхування життя надати банку оригінали квитанцій (платіжних доручень) про внесення повної суми страхових платежів, оригінали (копії) страхових полісів (договору добровільного страхування життя), а також в подальшому щорічно, забезпечуючи безперервність дії страховки КАСКО, укладати новий договір страхування життя з акредитованою банком страховою компанією на описаних вище умовах, сплачувати страхові платежі та надавати банку оригінали (копії) квитанцій (платіжних доручень) про внесення повної суми страхового платежу разом з оригіналом страхового полісу (договору добровільного страхування життя).

Позивач зобов'язана щороку переукладати договір добровільного страхування життя та надавати банку відповідні документи.

Оскільки протягом року від дня укладення кредитного договору, позивачем не було надано банку нового договору добровільного страхування життя та відповідних квитанцій, банк листом від 01.08.2013 повідомив позивача про те, що у зв'язку з неукладенням нею договору добровільного страхування життя відповідно до §5 п. d додатку 2, банк поновив від її імені договір добровільного страхування життя на зазначених в листі умовах. Таке повноваження банку передбачене тим же п.п. «d» п. 1 §5 додатку № 2, згідно з яким в разі неукладення позичальником договору добровільного страхування життя. Банк вправі самостійно, на власний розсуд укласти договір добровільного страхування життя, стягнувши витрати, пов'язані із страхуванням. Із позичальника (в тому числі, але не обмежуючись, із предмета застави), або зарахувати найближчий платіж (платежі) позичальника за договором у погашення боргу позичальника перед Банком за страховим платежем.

Відповідно до ст. 61 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону.

Позивач у позовній заяві зазначає, що маючи дійсний страховий поліс, вона все ж сплатила банку 3034, 06 грн.

Проте, про укладення позивачем нового договору добровільного страхування життя, позивач банку не повідомила. У своєму листі від 05.12.2014 представник позивача зазначає, що ним ще влітку за запитом оператора банку на пошту було надіслано копію такого страхового полісу. Проте у п.п. «d» п. 1 §5 Додатку № 2 зазначено, що договір добровільного страхування життя подається позичальником банку через реєстрацію вхідної кореспонденції.

Оскільки позивачем не було надіслано на адресу банку необхідних документів, останній, керуючись положеннями додатку 2 до кредитного договору, уклав від імені позивача договір добровільного страхування її життя із ПрАТ «СК «Уніка Життя».

Пунктом 2.4. глави 1 Розділу І Постанови НБУ № 23 від 25.01.2012 «Про затвердження Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями», передбачено, що банк здійснює оцінку фінансового стану боржника відповідно до вимог цього Положення.

Пунктом 3.1. глави 3 Розділу II даної постанови визначено, що банк здійснює оцінку фінансового стану фізичної особи, якій надано кредит, у тому числі тієї, яка є суб'єктом господарювання, на підставі кількісних та якісних показників.

Згідно з абз. 4 вказаного пункту, банк для розрахунку кількісних показників ураховує доходи, факт отримання яких протягом дії договору підтверджується достовірними документами, виданими третьою особою [довідка з місця роботи, довідка про доходи, виписка (довідка) банку з рахунку про рух коштів] або банком-кредитором, який є роботодавцем боржника - фізичної особи або здійснює обслуговування його рахунку.

Пунктом 4 §9 кредитного договору визначено, що в разі неподання або несвоєчасного подання позичальником документів, що підтверджують фінансовий стан позичальника за останні 6 місяців, та/або невиконання/несвоєчасного виконання поновлення дії договору (договорів) страхування заставного майна, та/або полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, та/або неподання/несвоєчасного подання відповідно оформленого акту перевірки заставного майна, банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу в розмірі 2, 5 % від початкової суми кредиту за кожний випадок порушення, стягнувши витрати із позичальника (в тому числі, але не обмежуючись, за рахунок предмета застави), або зарахувати наступний платіж (платежі) позичальника за договором у погашення штрафних санкцій.

Листом від 15.04.2014 банком повідомлено позивача про необхідність подання документів, що підтверджують її фінансовий стан, до 20.06.2014 оскільки, до вказаної дати такі документи позивачем надано не було, листом від 14.11.2014 банк повідомив позивача про нарахування їй, у відповідності до п. 4 §9 кредитного договору, штрафу в сумі 4 523, 53 грн. (розрахованої відповідно до вказаного пункту кредитного договору).

Оспорювані позивачем стягнення страхового платежу та штрафу за неподання довідки про доходи здійснено банком у відповідності до умов кредитного договору та законодавства.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Включення визначених законодавством умов до договору є правом сторін.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, укладаючи із ПАТ «Ідея Банк» кредитний договір № 910.16096, позивач була вільною у виборі контрагента та визначенні умов договору. Свої зобов'язання щодо погоджених в підписаному нею кредитному договорі умов про щорічне переукладення договору добровільного страхування життя та про подання кожних шість місяців довідки про доходи, позивач зобов'язана виконувати належним чином.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями діями, чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд відмовляє в позові щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно розяснень даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Позивач не довела свого позову щодо стягнення моральної шкоди з відповідача, не доведено з яких міркувань визначена ця сума, які протиправні дії скоєні відповідачем, які б давали підстави для відшкодування моральної шкоди, та чим підтверджена сума моральної шкоди.

Згідно ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що позивачем не доведено свого позову про то і відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 626, 627, 629 ЦК України, ЗУ «Про банки та банківську діяльність», керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживача, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: