Справа №1416/5633/12 18.03.2015 18.03.2015 18.03.2015
Провадження № 22ц/784/821/2015 Головуючий у першій інстанції: Коваленко І.В.
Доповідач в апеляційній інстанції: Кутова Т.З.
У Х В А Л А

іменем України

18 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючої судді: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання Шпонарською О.Ю.,

за участю: представника стягувача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2015 року

за скаргою

ОСОБА_4

на неправомірні дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Центральний ВДВС),

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся зі скаргою, в якій просив визнати незаконними дії державного виконавця Центрального ВДВС щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 листопада 2012 року, скасувати її, та повернути виконавчий документ стягувачу, зобов'язати ВДВС зняти арешт з його майна.

В скарзі зазначено, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2012 року задоволено позов ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та стягнуто з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в розмірі 88215, 32 грн.

Державним виконавцем відкрито виконавче провадження 23 листопада 2012 року, про яке дізнався він лише тоді коли перетинав кордон України. ОСОБА_4 вважає, що оскільки він не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження це унеможливлювало вчинення інших виконавчих дій та скасування арешту на його майно, на яке накладено заборону відчуження 23 травня 2012 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2015 року зазначену скаргу залишено без розгляду, у зв'язку із пропуском ОСОБА_4 строку, звернення до суду з зазначеною скаргою, передбаченого ч.1 ст. 385 ЦПК України..

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на незаконність вказаної ухвали та порушення суддею норм процесуального права, просив її скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду.

Стягувач подав заперечення на вказану апеляційну скаргу, де зазначав про законність оскаржуваної ухвали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника стягувача, дослідивши докази по справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи скаргу без розгляду, суддя виходив з того, що ОСОБА_4 пропустив строк звернення до суду і підстави для його поновлення відсутні.

Однак, з таким висновком погодитись не можна.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні Ленінського ВДВС знаходився виконавчий лист про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 заборгованості. Виконавче провадження відкрито державним виконавцем 23 листопада 2012 року (а.с. 186).

Згідно ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу на дії державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Аналогічні положення містяться в ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Відомості про отримання ОСОБА_4 постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 листопада 2012 року в матеріалах справи відсутні.

Проте 9 грудня 2012 року скаржник ОСОБА_4 у зв'язку з розглядом цивільної справи за своїм позовом до ПАТ «Мегабанк» про визнання договору поруки недійсним звертався до Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції з заявою, в якій просив зупинити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/2730, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 30 жовтня 2012 року про стягнення з нього на користь ПАТ «Мегабанк» 88215 грн. 32 коп. (а.с. 196).

Враховуючи, що ОСОБА_4 до суду з даною скаргою звернувся 19 січня 2015 року, районний суд дійшов вірного висновку про пропущення ним строку звернення до суду.

Також районний суд вірно зазначив про вимоги ст. 72 ЦПК України, якою встановлено що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, а документи подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду , якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Проте, наведені положення закону судом не було дотримано, також в порушення положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України районний суд не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи та в порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України не встановив обставини, які мають значення для справи. Так, суд розглянув скаргу за відсутності заявника ОСОБА_4 відповідно до поданої ним заяви, проте таке не позбавляло суд обов'язку щодо встановлення обставин, які стали причиною пропуску строку звернення до суду, а також щодо роз'яснення ОСОБА_4 право на надання відповідних доказів.

В той же час до суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 надав довідку про наявність у нього захворювання, в зв'язку з чим він перебуває на відповідному медичному обліку з 24 травня 2011 року та потребує регулярного проходження відповідного курсу процедур (а.с. 230). Однак, вказана обставина не була предметом дослідження суду першої інстанції.

Враховуючи, що суд допустив не повне з'ясування обставин, що має значення для справи, оскаржувана ухвала на підставі п. ч. 1 ст. 311 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи до того ж суду для продовження розгляду скарги ОСОБА_4 відповідно до наведених вимог закону.

Керуючись статтями 303, 307, 311, 314 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2015 року скасувати, а справу направити на розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: