Категорія 57Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого - судді Панасюка О.С., суддів Сопруна В.В., Чуприни В.О., з участю секретаря Топольської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк», банк) про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2015 року, -

встановила:

26 травня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом, відповідно до якого вимагав визнати недійсним договір про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки по тарифному пакету «Кредитна картка № 1 Еволюція Лояльна» (кредитний договір) № 004-01505-150713 від 15 липня 2013 року, за яким ПАТ «Дельта Банк» видав йому кредитну картку з лімітом кредитної лінії на рахунку в сумі 30000 грн.

Вказував, що за умовами договору встановлювався пільговий період кредитування безкоштовно до 55 днів під 0,0001% за користування кредитною лінією, за умови погашення всієї суми заборгованості до 25 числа наступного місяця після виникнення заборгованості.

Щомісячно він повинен був здійснювати погашення частини заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, який складається з частки обов'язкового погашення тіла кредиту (2% від суми кредитного ліміту), нарахованих процентів за кредит (тарифи 1.6.1/1.6.2), процентів за недозволений овердрафт (тариф 1.6.4), штраф за прострочену заборгованість (тариф 3.1) та суми заборгованостей за минулий період.

Всупереч зазначеним умовам договору, зокрема щодо пільгового періоду кредитування 31 липня 2013 року банк нарахував йому 549,95 грн. процентів за 15 днів користування кредитом. В подальшому ця сума була утримана з нього під час погашення основної суми боргу, що призвело до протиправного здорощання кредиту.

Вважав, що ПАТ «Дельта Банк» ввів його в оману щодо 55-тиденного пільгового періоду користування кредитом, тому що згідно з приміткою до цієї умови такий період встановлюється лише у випадку погашення всієї суми кредиту до 25 числа наступного місяця після отримання кредиту, що, на його думку, з урахуванням максимальної кількості днів у місяці - 31, взагалі унеможливлює застосування цього строку. Також, всупереч приписам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» банк не надав йому детальний розпис вартості кредиту, у зв'язку з чим він придбав непотрібні йому послуги.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду і ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судова колегія розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 15 липня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договорі № 004-01505-150713 шляхом приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України) по тарифному пакету «Кредитна картка № 1 Еволюція Лояльна», за яким останній отримав 30000 грн. (а. с. 9 - 11). Згідно з випискою по рахунку 31 липня 2013 року за дозволену перевитрату кредитних коштів ОСОБА_2 нараховано 549,95 грн., які 15 серпня того ж року були утримані банком при поповненні карткового рахунку (а. с. 12).

ЦК України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за винятком випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 634 ЦК України встановлює, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642-643 ЦК України.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України, ці норми визначають, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладанні договору, вибору контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладанні договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства в момент укладення договору.

Ч.1 ст. 1054 ЦК України вмзначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. п. «д» п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що Фінансова установа до укладення з клієнтом договору про надання фінансової послуги додатково надає йому інформацію про:

1) фінансову послугу, що пропонується надати клієнту, із зазначенням вартості цієї послуги для клієнта, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг;

2) умови надання додаткових фінансових послуг та їх вартість;

3) порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги;

4) правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги;

5) механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги;

6) реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо), а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів;

7) розмір винагороди фінансової установи у разі, коли вона пропонує фінансові послуги, що надаються іншими фінансовими установами.

Згідно з п. п. 2.5, 5, 7.1, 8, 9 підписаної ОСОБА_2 заяви № 004-01505-1507713 від 15 липня 2013 року Клієнт до підписання цієї пропозиції був: ознайомлений у письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку (у формі встановлення ліміту Кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту відповідно до законодавства України; повідомлений, що чинна редакція Правил та Тарифів (що складає умови договору) розміщена на офіційному сайті банку, він зобов'язаний періодично ознайомлюватися з ними з метою перевірки їх чинності та ознайомлення зі змінами до них, а також перевіряти правильність здійснення операцій за рахунком, у спосіб та порядку, визначені Правилами; підтвердив, що отримав від банку інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; а також примірник Правил та Тарифів в дату підписання заяви (а. с. 11).

Так само з підписаних ОСОБА_2 Умов надання кредитної картки Тарифний пакет «Кредитнка картка № 1 Еволюція лояльна» (а. с. 9) та Тарифів на обслуговування платіжних карток (а. с. 10) видно, що він погодився з умовою пільгового періоду кредитування до 55 днів під 0,0001% за користування кредитною лінією, за умови погашення всієї суми заборгованості до 25 числа наступного місяця після виникнення заборгованості.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність при укладенні договору кредиту обману з боку відповідача, а відтак і підстав для визнання його недійсним.

Щодо доводів позивача про безпідставне, всупереч встановленому пільговому періоду, нарахування 31 липня 2013 року 549,95 грн. процентів та подальшого утримання цих коштів банком під час чергового погашення основної суми боргу, колегія суддів зазначає таке.

З виписки по рахунку видно, що ця сума нарахована як проценти за дозволену перевитрату, тобто, з урахуванням не спростованих позивачем заперечень відповідача, тому, що ОСОБА_2 станом на 25 серпня 2013 року не повністю погасив суму боргу по кредиту.

Крім того, за загальним правилом істотне порушення умов договору другою стороною є підставою для зміни або розірвання договору за рішенням суду (ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 634 ЦК України на вимогу сторони, яка приєдналася, договір приєднання може бути змінений або розірваний, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає або обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Отже, порушення умов договору приєднання, а також наявність у ньому явно обтяжливих для сторони, яка приєдналася, умов є підставою для його зміни або розірвання, що має іншу правову природу як з точки зору підстав, так і юридичних наслідків для сторін, ніж визнання договору недійсним.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ О.С. Панасюк

Судді: /підпис/ В.О. Чуприна

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом: О.С. Панасюк