Справа № 536/549/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Колотієвський О.О., розглянувши в м. Кременчуці заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Разом за тим, позивач просила суд в якості забезпечення позову:

1. Накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_3;

2. Накласти арешт на належне громадянину ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, рухоме та нерухоме майно.

Заяву про накладення арешту обґрунтувала тим, що відповідачі можуть розпорядитися належним їм рухомим та нерухомим майном, яке знаходиться у них на праві власності та відчужити це майно на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши заяву позивача, суд дійшов до наступного:

Заява ОСОБА_1 підлягає поверненню заявнику без розгляду, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову ( ч.2 статті 151 ЦПК України).

Заявником у заяві зазначено, що у справі є всі підстави для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, однак додатків ніяких до заяви не додано. Крім цього, якщо цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу знаходиться в провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області, то забезпечення позову може бути вирішено на будь-якій стадії розгляду справи.

Всупереч вказаних вимог закону заявником у поданій до суду заяві не наведено достатнього обґрунтування необхідності застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту.

Крім цього не наведені причини, у зв'язку з якими заявниця прийшла до думки, що відповідачі не визнають позов і вчинятимуть дії спрямовані на відчуження власного майна.

Відсутність зазначених відомостей у заяві позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також, у заяві про забезпечення позову не вказано де знаходиться рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2, на яке просить заявник ОСОБА_1 накласти арешт.

У відповідності з ч.8 статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду. Керуючись ст. 151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Повернути заяву про забезпечення позову заявнику ОСОБА_1 без розгляду.

Копію даної ухвали суду направити заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. О. Колотієвський