Справа № 454/3394/13 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/53/15 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Копняк С.М

за участі секретаря: Щербая В.П.

з участю: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про реальний поділ будинку та земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні та вселення в будинок ,-

ВСТАНОВИЛА:

25 листопада 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом у якому на підставі ст.ст.69,70,71, 72 СК України просила:

- припинити право на спільну сумісну часткову власність на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати за нею право приватної власності на 1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 придбаного ними згідно договору купівлі-продажу від 11.07.2001 року;

- визнати за нею право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки придбаної ними згідно договору купівлі-продажу від 11.07.2001 року для будівництва та обслуговування спірного будинку за адресою: АДРЕСА_1;

- поділити в натурі вищевказаний будинок, залишивши за нею право на володіння та користування згідно плану будинку:

кімнату №1-7 розміром 4,5 х 4,5 м.кв.=20,25 м.кв.;

кімнату №1-8 розміром 5 х 5,5 м.кв. =27,5 м.кв.;

кімнату №1-9 розміром 5 х 4,5 м.кв.=22,5 м.кв., загальна площа становить 70,25 м.кв.

за відповідачем залишити право володіння та користування кімнатами:

№1-2 розміром 4,5 х 4,4 м.кв =20,25 м.кв.;

№1-3 розміром 5,5 х 5м.кв =27,5 м.кв.;

№1-6 розміром 5 х 4,5 м.кв =22,5 м.кв.;

Прибудову 32,5 м.кв., загальна площа становить 102,75 м.кв.

Різниця виділеної площі -102,75м.кв.-70,25 м.кв =32,5 м.кв.

- прибудинкові споруди - гараж та хлів залишити у спільному користуванні;

- встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,1942 га;

- зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні її часткою спірного майна;

- вселити її та дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у спірний будинок;

- стягнути із відповідача на її користь компенсацію за різницю загальної площі 32,5 м.кв в розмірі 78 000 з розрахунку по 2400 за 1 м.кв.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 16 січня 2014 року позов задоволено частково.

Припинено право спільної сумісної часткової власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, які придбані ними під час спільного подружнього проживання.

Визнано за ОСОБА_4 право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки згідно Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 25.09.2001 року для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 та ведення особистого підсобного господарства.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки згідно Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 25.09. 2001 року для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 та ведення особистого підсобного господарства.

Поділено в натурі між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1:

-залишено за позивачкою ОСОБА_4 право на володіння та користування згідно плану будинку кімнати: кімнату № 1-4 розміром 16,5 м.кв.; кімнату № 1-5 розміром 19 м.кв.; кімнату №1-6 розміром 17 м.кв. Загальна площа становить - 52,5 м.кв.

-залишено за відповідачем ОСОБА_2 право на володіння та користування згідно плану будинку кімнати: кімнату № 1-2 розміром 3,90 м.кв.; кімнату № 1-3 розміром 12 м.кв.; кімнату №1-7 розміром 18,3 м.кв.; кімнату №1-1 розміром 12,5 м.кв; прибудову розміром 21 м.кв. Загальна площа становить - 67,7 м.кв.

Різниця виділеної площі сторонам ОСОБА_4 та ОСОБА_2 становить 15, 5 м.кв.

Зобов'язано відповідача ОСОБА_2 усунути та не чинити перешкод позивачці ОСОБА_4 в користуванні її часткою майна в житловому будинку АДРЕСА_1.

Вселено позивачку ОСОБА_4, дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в її частину майна в житловому будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 компенсацію за різницю загальної площі виділеної сторонам в житловому будинку в сумі 36 480 гривень

Прибудинкові споруди, гараж та хлів залишено у спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 недоплачений судовий збір в розмірі 99 грн. 95 коп.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що поділ будинку та земельної ділянки відбувся без проведення експертизи щодо технічної можливості такого поділу.

Суд своїм рішенням поділив земельні ділянки без визначення їх меж в натурі, а господарські будівлі залишив у спільному користуванні, що порушує право власника тієї частини земельної ділянки, на якій розміщені зазначені будівлі.

При розрахунку сум компенсації за різницю виділених площ судом не враховано різниця вартостей загальної і житлової площ, відтак просив зменшити дані виплати на розраховані експертом суми у випадку, якщо експертиза підтвердить можливість даного варіанту поділу.

З урахуванням зазначених обставин відповідач просить:

скасувати рішення суду в частині залишення у спільному користуванні прибудинкових споруд: гаражу, хліву та в частині поділу земельної ділянки;

призначити судову будівельно-технічну експертизу можливості поділу будинку;

здійснити розрахунок сум грошових компенсацій відповідно до висновків експертизи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, дослідивши нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлені поважними причинами колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 січня 2014 року частковому скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 дійшли згоди щодо реального поділу будинку та земельної ділянки, відтак провів такий зважаючи на рівність часток у даному майні, включаючи прибудинкові споруди, хлів та гараж.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітну.

Як зазначено у ст.61 СК України, об'єктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Розірвання шлюбу, відповідно до ст.68 СК України, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу.

Згідно ч.ч.1,3 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка дружини і чоловіка є рівними.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного духовного розвитку та лікування (ч.3 ст.70 СК України).

Як зазначено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання.

Судом та матеріалами справи установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 1999 року (а.с.7).

Від шлюбу у них народилося двоє дітей, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,10).

Спільне життя у сторін не склалося, відтак за рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2010 року шлюб між сторонами був розірваний.

При тому, згідно рішення суду, діти залишилися на вихованні із матір'ю - ОСОБА_4

У період шлюбу, за договором купівлі - продажу від 11 липня 2001 року, ОСОБА_2 купив житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування зазначеного будинку площею 0,1942 га.

Згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26 червня 2012 року визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 житловий будинок за адресою: Львівська область, АДРЕСА_1, та визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 ідеальну частку у вказаному будинку.

Таким чином, спірне майно придбано відповідачем у період шлюбу з ОСОБА_4 і джерелом його придбання були спільні кошти бувшого подружжя.

Як зазначено у п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно частинами 2,3 ст.70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей. Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання ведення домашнього господарства, догляд за дітьми) самостійного заробітну и доходу.

Також встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_2 а також їхні неповнолітні діти ОСОБА_5, та ОСОБА_6 зареєстровані у спірному будинку, що стверджується копією будинкової книги для прописки громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 (а.с.11-13).

Однак відповідач ОСОБА_2 після розірвання шлюбу із ОСОБА_4 створив нестерпні умови для проживання останньої разом із дітьми у вказаному будинку, вигнав їх, а в подальшому замінив замок на вхідних дверях у будинку.

Відтак, ОСОБА_4 звернулася з позовом про її вселення разом з дітьми і суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив такі вимоги. В цій частині рішення суду відповідачем не оскаржується.

Поряд із питаннями усунення перешкод у користуванні будинком та вселення, ОСОБА_4 ставила питання поділу вказаного будинку, прибудинкових споруд та встановлення порядку користування земельною ділянкою для обслуговування своєї частини будинку.

Суд першої інстанції проділив в натурі будинок між сторонами з урахуванням рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 грудня 2011 року у якому визначено рівність часток у ньому колишнього подружжя, згідно витягу Червоноградського МБТІ від 07.08.2012 року та визнав за сторонами право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянку площею 0,1942 га. для обслуговування даного будинку.

При тому судових експертиз щодо можливих варіантів розподілу спірного будинку та земельної ділянки не проводилося.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 30 травня 1997 р.№8 та роз'ясненні Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» від 11 листопада 1998 року №02-5/424 містяться спеціальні вказівки, що акти чи інші документи, в тому числі відомчі (зокрема акти ревізії, калькуляції, інші висновки спеціалістів), де зазначаються обставини, встановлені із застосуванням спеціальних знань, не можуть розглядатися як висновок експерта та бути підставою для відмови в призначенні експертизи, навіть якщо вони одержані на запит суду, органу дізнання, слідчого або адвоката, сторони (ч.3 п.10 і п.18 відповідно).

Тому не можуть розглядатися як висновок судового експерта так звані висновки спеціаліста, отримані від державної спеціалізованої експертної установи на запит адвоката чи сторони по справі.

У справі, що розглядається, суд першої інстанції поділив спірний будинок між сторонами на підставі матеріалів Червоноградського МБТІ від 07.08.2012 року без висновку судової експертизи

За клопотанням сторін судом апеляційної інстанції 06 червня 2014 року було призначено судову інженерно-технічну експертизу з визначенням варіантів поділу будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки для обслуговування даного будинку і така була проведена ТзОВ «Незалежний центр судових експертиз» 30 жовтня 2014 року.

Згідно варіанту розподілу в особисте користування ОСОБА_2 переходить (квартира №1):

коридор літ.1-1 пл.12,5 кв.м.;

санвузол літ.1-2 пл.3,9 кв.м.;

кухня літ.1-3 пл.12,0 кв.м.;

службова літ.І пл.16,2 кв.м.;

службова літ.ІІ пл..4,8 кв.м.,

житлова кімната літ. 1-7 пл.18,30 кв.м., всього площа 67,7 кв.м.

В особистому користуванні ОСОБА_4 (квартира №2):

житлова кімната літ.1-4 пл.16,5 кв.м;

житлова кімната літ 1-5 пл.19,0 кв.м.;

житлова кімната літ 1-6 пл.17,0 кв.м., всього площа 52,5 кв.м.

Ідеальна доля ОСОБА_2 у запропонованому варіанті поділу складатиме:28/50, ідеальна доля ОСОБА_4 у запропонованому варіанті складатиме 22/30. Грошова компенсація, яку власник квартири №1 (ОСОБА_2І.) виплачує власнику кв.№2 (ОСОБА_4.) складатиме 14 987 грн.

Виконком Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області згідно рішення №09 від 06 березня 2015 року не заперечував щодо переобладнання у спірному житловому будинку відповідно до висновку №1366/14 судової інженерно-технічної експертизи від 30 жовтня 2014 року.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 пояснила, що із запропонованим варіантом розподілу вона не згідна, оскільки загальна площа належних їй кімнат (52,5 кв.м.) є меншою, а компенсація за відхилення від часток, згідно експертного висновку є меншою, ніж визначив суд першої інстанції (14987 грн. проти 36480 грн.).

З урахуванням того, що на її утриманні залишилося двоє неповнолітніх дітей, суд першої інстанції не призначав судової експертизи з варіантами розподілу будинку за результатами якої вона б могла уточнити свої вимоги, просила частково задовольнити апеляційну скаргу та виділити її у власність квартиру №1, та земельну ділянку для обслуговування цієї частини будинку (схема варіанту поділу до експертного висновку №1366, додаток №2,3 жовтий колір), яку запропоновано експертом для ОСОБА_2

ОСОБА_2 з цим незгідний, вважає, що це зміна позовних вимог на стадії апеляційного провадження і просив провести розподіл будинку та земельної ділянки згідно експертного висновку №1366 від 30 жовтня 2014 року.

Згоди з приводу реального поділу будинку та земельної ділянки сторонами не досягнуто.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Оскільки суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не запропонував сторонам провести судово-інженерну експертизу щодо варіантів поділу спірного будинку та земельної ділянки, після якої позивачка мала б можливість уточнити позовні вимоги, рішення суду частково не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості, а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, колегія суддів вважає за можливе не обмежуватися доводами апеляційної скарги та провести розподіл спірного будинку й земельної ділянки, виходячи із встановлених фактичних обставин між сторонами та інтересів малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які залишилися на вихованні з позивачкою.

Відтак, у власність ОСОБА_4 слід передати:

коридор літ.1-1 пл.12,5 кв.м.;

санвузол літ.1-2 пл.3,9 кв.м.;

кухня літ.1-3 пл.12,0 кв.м.;

службова літ.І пл.16,2 кв.м.;

службова літ.ІІ пл.4,8 кв.м.,

житлова кімната літ.1-7 пл.18,3 кв.м., всього площею 67,7 кв.м. (квартира №1) та земельну ділянку для обслуговування своєї частини будинку (ст.120 ЗК України), згідно висновку експертного дослідження (додаток №2,3, жовтий колір).

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 компенсацію за різницю загальної площі, виділеної сторонам в житловому будинку, в сумі 14987 гривень.

В особистому користуванні ОСОБА_2 залишити:

житлову кімнату літ.1-4 пл.16,5 кв.м;

житлову кімнату літ 1-5 пл.19,0 кв.м.;

житлову кімнату літ 1-6 пл.17,0 кв.м., всього площа 52,5 кв.м. (квартира №2) та земельну ділянку для обслуговування своєї частини будинку (ст.120 ЗК України), згідно висновку експертного дослідження (додаток №2,3, зелений колір).

Як убачається із експертного висновку №1366 від 30.10.2014 року та матеріалів справи, правовстановлюючих документів на гараж та хлів за адресою АДРЕСА_1 у сторін не має, тому передчасним є висновок суду першої інстанції про їх поділ та залишення у спільному користуванні.

З урахуванням зазначених обставин, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про залишення у спільному користуванні прибудинкових споруд: гаражу та хліву за адресою: АДРЕСА_1, поділу житлового будинку за вказаною адресою та здійснення компенсації за різницю загальної площі, виділеної сторонам, поділу земельної ділянки для обслуговування житлового будинку скасувати та в тій частині ухвалити нове рішення, а в решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 січня 2014 року в частині: задоволення позовних вимог ОСОБА_4 щодо залишення у спільному користуванні із ОСОБА_2 прибудинкових споруд: гаражу та хліву за адресою: АДРЕСА_1, поділу житлового будинку за даною адресою та здійснення компенсації за різницю загальної площі виділеної сторонам, поділу земельної ділянки для обслуговування житлового будинку скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про залишення у спільному користуванні сторін прибудинкових споруд: гаражу та хліву за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Провести розподіл в натурі будинку за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відповідно до висновку №1366 судово-інженерно-технічної експертизи від 30 жовтня 2014 року.

Співвласнику 1/2 ідеальної частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 виділити у власність:

житлову кімнату літ.1-4 пл.16,5 кв.м;

житлову кімнату літ 1-5 пл.19,0 кв.м.;

житлову кімнату літ 1-6 пл.17,0 кв.м., всього площа 52,5 кв.м. (квартира №2, додаток №2, зелений колір).

Співвласнику 1/2 ідеальної частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 виділити у власність:

коридор літ.1-1 пл.12,5 кв.м.;

санвузол літ.1-2 пл.3,9 кв.м.;

кухня літ.1-3 пл.12,0 кв.м.;

службова літ.І пл.16,2 кв.м.;

службова літ.ІІ пл.4,8 кв.м.,

житлова кімната літ.1-7 пл.18,3 кв.м.

Загальна площа приміщень, які виділяються ОСОБА_4 становить 67,7 кв.м. (квартира №1, додаток №2, жовтий колір).

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 компенсацію за різницю загальної площі виділеної сторонам у житловому будинку в сумі 14987 (чотирнадцять тисяч дев»ятсот вісімдесят сім) гривень.

Для поділу житлового будинку зобов»язати ОСОБА_4 закласти дверний отвір між приміщеннями №1 та №5.

ОСОБА_2 влаштувати тепловий тамбур до приміщення №5, як вхідний, глибиною не менше 1.4 м. для квартири №2, з пробиттям дверного отвору замість існуючого віконного для виходу на ділянку.

Провести розподіл земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 пропорційно їхніх часток у спірному будинку відповідно до висновку №1366 судово-інженерно-технічної експертизи від 30 жовтня 2014 року (додаток №3).

Межа роздільного землекористування при пропонованому варіанті проходить від фасадного огородження будинковолодіння, починаючи з точки «1», яка розділяє фасадний відрізок земельної ділянки на відрізки 9,60 м. і 18,08 м. Далі лінія розділу (межа) проходить по внутрішній центральній перегородці житлового будинку, що розділяє квартири №№1,2 до точки «3» на відстані 1 м. від стіни житлового будинку. Далі лінія розділу проходить паралельно правій стіни будови житлового будинку на відстані 1,0 м. до точки «4», розташованої на відстані 1,0 м. від кута прибудови сіней. Від отриманої точки «4» лінія розділу проходить до точки «5», що розділяє тильну лінію земельної ділянки на відрізки 6,96м. і 27,66 м.

Площа ділянки прилегла до квартири №1, становить 971,0 кв.м. Площа ділянки, прилегла до квартири №2, становить 971,0 кв.м.

ОСОБА_2 передати у власність земельну ділянку для обслуговування своєї частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 971 кв.м., з наступними геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки: 27,66м.; 64,82м.; 18,08м. (додаток №3 зелений колір).

ОСОБА_4 передати у власність земельну ділянку для обслуговування своєї частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 971 кв.м., з наступними геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки: 9,60м.; 62,55м.; 5,95м. (додаток №3 жовтий колір).

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Копняк С.М.