Справа № 404/846/15-ц
Номер провадження 2/404/1304/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Фінансова Ініціатива» про захист прав споживача фінансових послуг, повернення депозитного вкладу та нарахованих відсотків , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Фінансова Ініціатива», по якій, після неодноразового уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за договором банківського вкладу № 330217 від 16 липня 2014 року в сумі 169896, 65 грн. та суму, на яку зростає борг у зв'язку з інфляцією за період з 13.01.2015 року по 17.04.2015 року - 29 731,91 грн., суму невиплачених відсотків за період фактичного користування депозитом протягом періоду з 13.01.2015 року по 17.04.2015 року в розмірі 12249,99 грн., суму пені за прострочення сплати депозиту, нарахованої за період з 13,01.2015 року по 17.04.2015 року в розмірі 18690,33 грн., суму пені за прострочення сплати процентів за період з 13.01.2015 по 17.04.2015 року у розмірі 1347, 62 грн.; моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16 липня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 330217. Відповідно до вказаного договору банк прийняв від позивача грошові кошти (вклад) в сумі 200 000 грн. (квитанція №2734 від 16.07.2014 року) під процентну ставку 24.5 % на депозитний рахунок 6336 в порядку та на умовах визначених договором. Дата повернення вкладу - 12 січня 2015 року.

12 січня 2015 року ОСОБА_1 вирішила повернути свої кошти, про що звернулася з відповідною заявою до начальника Кіровоградського відділення № 1 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива». Але у видачі коштів їй було відмовлено.

Станом на 17.04.2015 року заборгованість ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» за договором банківського вкладу № 330217 становить 169 896, 65 грн.

Умовами Договору (п. 4.1.) передбачено, що відсотки мають нараховуватися на весь період фактичного користування депозитом, отже відповідач повинен нараховувати відсотки у розмірі 24,5% річних за користування моїми коштами з 13.01.2015 року - по 17.04.2015 року.

На теперішній час сума невиплачених відсотків становить 12 249, 99 грн. Відповідач не виконав зобов'язання щодо своєчасного повернення депозитного вкладу, тому зобов'язаний сплатити проценти за фактичне користування депозитом.

Вважає також за необхідне стягнути з відповідача пеню за прострочення повернення депозиту 18 690, 33 грн. та пеню за прострочення сплати процентів 1347, 62 грн.

Крім того, в зв'язку з тим, що відповідач не виконав умови договору зазнала фізичних та душевних страждань. Через порушення Відповідачем умов договору в обумовлений термін позивач змушена була робити додаткові зусилля для організації свого життя, так як неодноразово зверталася до адвоката. Вона не мала можливості користуватися своїми коштами, утримувати родину, витрачати свої кошти за потребами. Спричинену моральну шкоду оцінює в 10 000 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду заперечення, якими просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 банк «Фінансова Ініціатива» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу № 330217 (Вклад «Ініціативне Літо»), за умовами якого банк приймає від вкладника грошові кошти у розмірі 200 000 грн. зі сплатою 24,5 % річних до 12 січня 2015 року /а.с. 6-7/.

Як вбачається з копії квитанції №2734 від 16 липня 2014 року, ОСОБА_1 внесла кошти в сумі 200 000 грн. на рахунок банку /а.с. 8/.

Відповідно до п. 4.2 договору, остаточний розрахунок банку з вкладником (повернення суми вкладу) у дату повернення здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний рахунок ( з використанням СПЗ) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника.

З наданої позивачем виписки по рахунку за період з 01.01.2015 року по 16.04.2015 року вбачається, що заборгованість відповідача перед ОСОБА_1 складає 169896, 65 грн.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до змісту ст.ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав та вчасно не повернув позивачу вклад, позбавив позивача реальної можливості отримати вклад, тому суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині повернення вкладу в сумі 169896, 65 грн. підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інших розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком позивача суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції за період з 13.01.2015 року по 17.04.2015 року, та вважає за необхідне задовольнити вказану вимогу про стягнення з відповідача 29 731, 91 грн. інфляційних втрат.

У задоволенні позовної вимоги щодо стягнення суми невиплачених відсотків за період фактичного користування депозитом протягом періоду з 13.01.2015 року по 17.04.2015 року в розмірі 12 249, 99 грн. суд відмовляє, виходячи з того, що строк дії договору депозиту закінчився 12.01.2015 року, відсотки нараховані за строк дії договору банком сплачені, про що свідчить виписка по рахунку позивача.

У відповідності до приписів частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Договором банківського вкладу № 330217 від 16 липня 2014 року не передбачено стягнення пені, не встановлено розмір пені за несвоєчасне повернення депозиту та відсотків, порядок нарахування пені, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача суми пені за прострочення сплати депозиту, нарахованої за період з 13.01.2015 року по 17.04.2015 року в розмірі 18 690,33 грн., суму пені за прострочення сплати процентів за період з 13.01.2015 по 17.04.2015 року у розмірі 1347, 62 грн. задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної небезпечними для життя і здоров'я людей товарами (роботами, послугами) неналежної якості.

Підстав вважати, що несвоєчасне виконання банківської послуги становило чи становить небезпеку для життя та здоров'я позивача, не має, тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди).

Оскільки законодавством про договір банківського вкладу відшкодування моральної шкоди не передбачено, а п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживачів на відшкодування моральної шкоди у випадку у разі заподіяння шкоди небезпечною для життя та здоров'я продукцією, то право на відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням договору банківського вкладу буде лише у разі, коли її відшкодування передбачене самим договором.

За вказаного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Фінансова Ініціатива» про захист прав споживача фінансових послуг, повернення депозитного вкладу та нарахованих відсотків задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Фінансова Ініціатива» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором банківського вкладу № 330217 від 16 липня 2014 року в сумі 169896, 65 грн. та інфляційні втрати в сумі 29 731, 91 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Фінансова Ініціатива» на користь держави 1 996, 29 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда