Справа № 461/2216/15-ц
Провадження № 4-с/461/28/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Кахнич С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця, заінтересована особа старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції ОСОБА_2І,

в с т а н о в и в :

скаржник звернулась до суду із скаргою, в якій просить визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження №446471104 від 11.02.2015 року та зобовязати скасувати вказану постанову.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче ровадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, а саме: в оскаржуваній постанові вказано номер виконавчого документу як «№481/10565/13-ц», а у виконавчому листі, на виконання якого відкрито виконавче провадження, вказано «№461/10563/13-ц». Крім того, орган, який видав виконавчий документ, в оскаржуваній постанові вказаний як «Галицький районний суд м.Києва», однак з виконавчого листа видно, що такий виданий Галицьким районним судом м.Львова, тобто такого суду, що вказаний у оскаржуваній постанові не існує.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав, дав пояснення аналогічні доводам скарги. Просить скаргу задоволити.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення, згідно яких просить відмовити в задоволенні скарги, а також просить розглядати справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, старшим державним виконавцем ВДВС Надвірнянського РУЮ ОСОБА_2 11.02.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №46471104 з виконання виконавчого листа 481/10565/13-ц, виданого 09.04.2014р. Галицьким районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» 124417,93 грн. заборгованості /а.с.10/.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи видно, що оскаржувана постанова була винесена на підставі заяви представника ПАТ «Ідея Банк» про відкриття виконавчого провадження, у якій вказано номер виконавчого документу як «481/10565/13-ц» /а.с.11/.

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Надвірнянського РУЮ ОСОБА_2 від 05.03.2015р. виправлено описку у постанові про відкриття виконавчого провадження №46471104 від 11.02.2015р., а саме: змінено назву органу, який видав виконавчий документ з «Галицький районний суд м.Києва» на «Галицький районний суд м.Львова» /а.с.23/.

Також, постановою старшого державного виконавця ВДВС Надвірнянського РУЮ ОСОБА_2 від 11.03.2015р. виправлено описку у постанові про відкриття виконавчого провадження №46471104 від 11.02.2015р., а саме: змінено номер виконавчого документу з «№481/10565/13-ц» на «№461/10563/13-ц» /а.с.24/.

Відповідно ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України.

Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Частиною 1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Разом з тим, у відповідності до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», з метою виконання рішення суду, на підставі виданого у встановленому порядку виконавчого листа, та відповідно відсутні підстави для її скасування, так як такі були спрямовані виключно на виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні скарги.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Стрельбицький В.В.