АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3454/15
Справа № 2-1490/07 Головуючий 1 інст. - Сиротников Р.Є.
Категорія : житлові Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в Черкасова В.В.,

Кокоші В.В.,

при секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 26 квітня 2007 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - виконком Московської районної ради м.Харкова, КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" про поновлення перегородки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2006 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, додатково у січні та лютому 2007 року до ОСОБА_7, ОСОБА_6, треті особи Московський райвиконком м.Харкова, КП "Харківське міське БТІ", про зобов'язання відповідачів відновити перегородку у їх кімнаті площею 17,25 кв.м та надати можливість безперешкодно користуватися їй житловою кімнатою площею 12,94 кв.м у квартирі АДРЕСА_1

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалась на те, що вказаний житловий будинок відповідно розпорядження Харківського міськвиконкому від 2 вересня 1974 року № 1 передано Харківському управлінню пасажирського транспорту для організації гуртожитку для працівників цього підприємства, а рішенням виконкому № 655 від 1 жовтня 1975 року надано дозвіл для заселення першого та четвертого під'їзду будинку працівників з наданням окремих кімнат.

Зазначивши, що кімнати квартири суміжні, кімната площею 17,25 кв.м є прохідною та те, що до її заселення у цій кімнаті підприємством було збудовано перегородку для влаштування ізольованих кімнат, яку знесено відповідачем та в такий спосіб перешкоджає її родині у користуванні наданої житлової площі, ОСОБА_4 просила суд задовольнити її позовні вимоги.

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 26 квітня 2007 року позов задоволено.

Ухвалою цього суду від 23 березня 2015 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з посиланням на безпідставність позову ОСОБА_4, яка є неналежним позивачем, неправильне застосування судом норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та порушення вимог процесуального права при розгляді справи, рішення районного суду просить скасувати, новим рішенням за необґрунтованістю заявлених вимог у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них, колегія відповідно до ст..308 ЦПК України вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення районного суду залишити без зміни, виходячи з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно наданих доказів встановлено, що на підставі спільного рішення адміністрації та профспілки АТП -16329 від 21 жовтня 1994 року ОСОБА_8 на дружина, позивача у справі та двох їх дітей 10 листопада 1994 року видано спеціальний ордер № 42 на вселення родини в жилу кімнату площею 12,94 кв.м в квартирі АДРЕСА_1 які станом на 26 грудня 2006 року, як це вбачається із довідки КЖРЕП №14 зареєстровані за її адресою (а.с.18).

По справі не оспорюється та визнається сторонами те, що інша кімната житловою площею 17,70 кв.м, згідно проекту будівництва була прохідної до кімнати ОСОБА_8.

Житло сторонам по справі надано підприємством у якості гуртожитку на підставі рішення виконкому Харківської міської ради від 1 жовтня 1975 року №655.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 29 листопада 2005 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області 30 березня 2006 року, встановлено те,що для забезпечення ізольованого проходу до кімнати ОСОБА_8 було збудовано у кімнаті ОСОБА_3 перегородку, яку він в період відсутності позивача та членів її родини, зруйнував.

У зв'язку із виключенням будинку із числа гуртожитку, рішенням міськвиконкому від 28 вересня 2000 року № 1329 підприємству та виконкому Московської районної ради м.Харкова надано дозвіл на закріплення за мешканцями займаних ними житлової площі та викриті особисті рахунки на кожну кімнату.

За таких обставин, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_9 та зобов'язавши відповідачів поновити самовільно знесену перегородку, що перешкоджало позивачу у користуванні наданою їй житловою кімнатою, суд дійшов правильного висновку про підставність і обґрунтованість заявленого ОСОБА_9 позову, оскільки самовільне переобладнання чи перепланування жилого приміщення наймач за ч.3 ст.100 ЖК України зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, за його відсутністю у 2013 році позивач за участю державного виконавця встановила стіну у його кімнаті та те, що ОСОБА_9 не є належним позивачем, а ним цю стіну не було зруйновано та те. що внаслідок такого будівництва зменшена його житлова площа з 17,2 кв.м до 15 кв.м, колегія вважає такими,що не спростовують правильності висновку суду з урахуванням встановленого рішенням суду від 29 листопада 2005 року факту знесення простінку, який забезпечував окремий вхід до кімнати позивача, в порушення права користування наданої житлової площі. Наступна після ухвалення рішення судом у цій справі, приватизація відповідачем кімнати площею 17,2 кв.м не є підставою для скасування заочного рішення, яким його було зобов'язано про відновлення вказаного простінку, оскільки на період приватизації йому було відомо про поновлення порушеного права ОСОБА_8 на суміжну кімнату за рішенням суду від 29 листопада 2005 року. Окрім цього позивач не визнана такою, що втратила право на спірну кімнату.

З огляду на викладене, колегія вважає, що рішення судом ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. підстави до його скасування, задоволення апеляційної скарги у справі відсутні.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 26 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді