Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Шевцовій Т.В.,

при секретарі Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа товариство з додатковою відповідністю Експрес Страхування про відшкодування збитків

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 04 березня 2014 року в м.Дніпропетровську по вул.Яворницького, біля будинку №6 ОСОБА_2, керуючи автомобілем Чері, державний номер НОМЕР_1, скоїв наїзд на автомобіль Фольксваген держаний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, що стояв на парковці, чим завдано позивачу матеріальну шкоду.

Постановою Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 08.04.2014 року ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП України.

Згідно із Звіту про призначення вартості матеріального збитку автомобіля №24/03/14 від 24.03.2014 року розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Фольксваген держаний номер НОМЕР_2, становить 75 607,15 грн.

За заявою позивача, про скоєння дорожньо-транспортної пригоди ТДВ Експрес Страхування () здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 49 490,00 грн.

В позасудовому порядку відповідач відмовився від сплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування), а тому позивач просить суд стягнути з відповідача 26 117,15 грн. шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 750,00 грн. витрат понесених на оплату за проведення незалежної експертної оцінки, 850,00 грн. витрат понесених на оплату за транспортні послуги евакуатора, 1 987,03 грн. витрат понесених на оплату за послуги діагностики СТО, 5 000,00 грн. моральної шкоди, 2 000,00 грн. судових витрат на правову допомогу, та із сплати судового збору у розмірі 540,66 грн.

В судове засідання адвокат позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, без фіксації процесу технічними засобами, позові вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не зявились, про день, час та місце судового засідання були належним чином повідомлені, про причини неявки до суду не повідомили. На попередньому судовому засідання представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, та просив суд відмовити у їх задоволені в повному обсязі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 1188 ЦК України передбачає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 04 березня 2014 року в м.Дніпропетровську по вул.Яворницького, біля будинку №6 ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_3, перед зміною напрямку руху праворуч не переконавшись в безпеці, скоїв наїзд на автомобіль Фольксваген держаний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, що стояв на парковці, в результаті чого зазначеним автомобілям спричинені механічні пошкодження, чим завдано позивачу матеріальну шкоду.

Постановою Жовтневого районного суд м.Дніпропетровська від 08.04.2014 року ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП України.

Згідно з приписам п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Автомобіль Чері держаний номер НОМЕР_1, яким керував відповідач, належить ОСОБА_3, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність у ТДВ Експрес Страхування (), на випадок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується полісом серії АС №1858775 від 29.05.2013 року.

Таким чином, цивільна-правова відповідальність відповідача, як винного водія Автомобіля Чері держаний номер НОМЕР_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, на момент ДТП була застрахована в ТДВ Експрес Страхування.

Згідно із Звіту про призначення вартості матеріального збитку автомобіля №24/03/14 від 24.03.2014 року розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Фольксваген держаний номер НОМЕР_2, становить 75 607,15 грн.

Статтею 6 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.22.1. ст. 22 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС №1858775 від 29.05.2013 року ліміт відповідальності, за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн., а розмір франшизи складає 510,00 грн. Таким чином, за заявою позивача, про скоєння дорожньо-транспортної пригоди ТДВ Експрес Страхування () здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 49 490,00 грн., що не заперечується особисто позивачем, та підтверджується довідкою ПАТ КБ ПРИВАТБАНК №1569466 від 23.01.2015 року.

Згідно з ст.29 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктом 4 Постанови Вищого спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки №4 від 01.03.2013 року передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, враховуючи вищезазначені докази та надані суду документи, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 26 117,15 грн. задовольнити.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на оплату незалежної експертної оцінки, транспортні послуги евакуатора, та послуги діагностики пошкодженого автомобіля на СТО, суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За правилами встановленими ст. 22, 614, 623, 1166, 1187, 1188 ЦК України, в основу правових підстав для відшкодування збитків покладається наявність, тобто доведеність, порушення зобовязань з боку зобовязаної особи. Лише після встановлення факту порушення зобовязання виникають первинні правові підстави для доказування кредитором розміру збитків та доказування боржником відсутності вини з його боку, та зясування слідчого звязку між протиправними діями особи та завданою шкодою.

Тому, при викладених обставинах вимоги позивача щодо стягнення понесених ним витрат на оплату за неналежну експортну оцінку у розмірі 750,00 грн., витрат на оплату за транспортні послуги евакуатора у розмірі 850,00 грн., та витрат на оплату за послуги діагностики СТО у розмірі 1 987,03 грн., які підтверджуються наявними в матеріалах справи видатковими документами, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. До такого висновку суд дійшов з огляду на наявність безпосереднього звязку між подією дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, та витратами позивача на транспортування пошкодженого автомобіля з місця пригоди та витратами на встановлення розміру завданої шкоди.

З приводу вимог позивача про стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктами 1, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає, що моральна шкода з урахуванням характеру поведінки відповідача та фізичних, душевних і психічних страждань позивача підлягає задоволенню, та відшкодуванню у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належить й витрати на правову допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що 20 травня 2014 року між позивачем та Адвокатським бюро ОСОБА_4П. в особі директора/адвоката ОСОБА_4 був укладений договір про надання правової допомоги №49, 26 січня 2015 року підписано акт про надання послуг-правової допомоги. Відповідно до квитанцій №11 від 02.06.2014 року; №13 від 04.07.2014 року; №01 від 14.01.2015 року, за договором про надання правової допомоги позивач сплатив 2 000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені судові витрати по сплаті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 3, 10, 11, 57-61, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про відшкодування збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) 26 117,15 грн. шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 750,00 грн. витрат понесених на оплату за проведення незалежної експертної оцінки, 850,00 грн. витрат понесених на оплату за транспортні послуги евакуатора, 1 987,03 грн. витрат понесених на оплату за послуги діагностики СТО, 5 000,00 грн. моральної шкоди, 2 000,00 грн. судових витрат на правову допомогу, та із сплати судового збору у розмірі 540,66 грн., а разом 37 244,84 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районній суд м.Дніпропетровська.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В.Шевцова