Справа № 486/2364/14-ц
Провадження № 2/486/117/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Волкової О.І.,

при секретарі - Коршак О.В.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 11 січня 1999 року вона уклала в Южноукраїнській філії Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н», розташованій за адресою: м. Южноукраїнськ Миколаївської області, проспект Леніна, 29, договір № 3 купівлі-продажу нерухомого майна від 11 січня 1999 року з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Оскільки даний договір не був посвідчений нотаріусом та вона не має можливості оформити належним чином право власності. На підставі вищевказаного договору нею було передано відповідачам 22000 гривень. Відповідачі в свою чергу передали їй ключі від квартири, в яку вона вселилася та на даний час проживає.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_1 позовну заяву підтримали та просили суд її задовольнити, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна від 11 січня 1999 року не зареєстрований нотаріусом, а на біржі і він не є правовстановлюючим документом. Просять визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності на квартиру за ОСОБА_2.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили. Про день та час розгляду справи відповідачі були повідомлені через оголошення у газеті «Урядовий кур'єр" № 52 (5426).

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ксерокопії договору № 3 купівлі-продажу нерухомого майна від 11 січня 1999 року, зареєстрованого в Южноукраїнській філії Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н» 11.01.1999 року (а.с. 13), ОСОБА_2 купила відповідно до даного договору трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Відповідно до ст..ст. 57-58 Конституції України, ст. 5 чинного ЦК України та ст. 3 ЦК України в редакції 1963 року, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Як вбачається із матеріалів справи спірні відносини виникли у 1999 році, а, відповідно, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК України в редакції 1963 року.

За ст. 153, главою 20 ЦК України в названій редакції та главою 54 підрозділу 1 розділу 3 книги 5 чинного ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Істотними для договорів купівлі-продажу будинку (квартири) є умови, що стосуються їх предмету та ціни, а форма, якої він за законом потребує, - повинна бути нотаріальна.

Недотримання такої форми, відповідно до ч.1 ст. 47 ЦК України ( в редакції 1963 року), тягне за собою недійсність такого договору.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Недотримання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.

В судовому засіданні позивачка та її представник, обґрунтовуючи позовні вимоги та підтверджуючи факт укладання позивачкою з відповідачами спірного договору, посилалися на ксерокопію письмового договору № 3 купівлі-продажу нерухомого майна від 11 січня 1999 року, який нібито був зареєстрований в Южноукраїнській філії Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н».

При перевірці судом оригіналу даного договору було встановлено, що оригінал договору містить відтиск печатки без зазначення назви підприємства, установи чи організації, якій належить печатка.

Суд договір № 3 купівлі-продажу нерухомого майна від 11 січня 1999 року, який був зареєстрований в Южноукраїнській філії Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н», про що свідчить бланк біржі, але на якому відсутня печатка, визнати письмовим доказом не може, так як відтиск печатки на вказаному договорі містить форму печатки, але не містить назви підприємства, установи чи організації, якій належить печатка.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст. ст. 3,10,11, 57. 60, 130, 174, 179, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Волкова