Справа № 128/1990/15-ц Провадження № 22-ц/772/2692/2015Головуючий в суді першої інстанції Ганкіна І. А.
Категорія 47Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

04 вересня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтко Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою прокурора Вінницького району Путрі Олега Вікторовича на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 12 серпня 2015 року про закриття провадження у справі за позовом прокурора Вінницького району в інтересах держави, уповноваженим органом якого виступає Державна інспекція сільського господарства у Вінницькій області до Бохоницької сільської ради Вінницького району, за участю третьої особи - ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради,-

встановила:

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12 серпня 2015 року закрито провадження у зазначеній вище цивільній справі.

Не погодившись з ухвалою прокурор Вінницького району Путря О.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

В судовому засіданні прокурор Гущіна Н.В. вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах, викладених у ній, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду для продовження розгляду по суті.

Представник Бохоницької сільської ради Петросян Л.А. просила апеляційну скаргу відхилити.

Особа, в інтересах якої заявлено позов прокурором та третя особа - ОСОБА_2, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з'явились, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора і представника відповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Прокурор Вінницького району звернувся у Вінницький районний суд як суд загальної юрисдикції з цивільним позовом до Бохоницької сільської ради Вінницького району, за участю третьої особи - ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення 33 сесії 6 скликання сільської ради від 29.12.2014 року "Про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на території Бохоницької сільської ради, в межах населеного пункту".

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним і зроблений відповідно до норм процесуального права.

Згідно з статтями 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

На думку апелянта зазначений земельний спір належить розглядати у порядку цивільного судочинства, що відповідає статті 15 ЦПК України, оскільки однією із сторін є фізична особа - ОСОБА_2, незважаючи на участь у ньому суб'єкта владних повноважень - сільської ради.

Однак з такою думкою погодитись не можна виходячи із наступного.

Відповідно до статті 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Існує декілька ознак сторін, які відрізняють їх від інших суб'єктів цивільних процесуальних правовідносин взагалі та осіб, які беруть участь у справі, зокрема: сторони є обов'язковими суб'єктами цивільного процесу; сторони - це особи, між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом; юридична заінтересованість сторін носить особистий характер, тобто вони наділені і матеріально-правовою, і процесуальною заінтересованістю; справа ведеться від імені сторін; сторони несуть судові витрати у справі; на сторони поширюються усі наслідки та властивості судового рішення; правосуб'єктність сторін допускає правонаступництво.

Таким чином, фізична особа - ОСОБА_2, який залучений до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не є стороною у зазначеній вище справі, а наділений лише правами та обов'язками, встановленими статтею 27 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України в п.6 Постанови від 01.03.2015 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року N 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13, 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК України земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Згідно роз'яснень викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 16.04.2004, № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1,3 частини першої статті 17 КАС України віднесено до компетенції адміністративних судів.

Конституційним Судом України в Рішенні від 01.04.2010, № 10-рп/2010 "У справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України" роз'яснено, що положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Вінницького районного суду Вінницької області від 12 серпня 2015 року постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляції висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу на підставі пункту 1 частини 1 статті 312 ЦПК України слід відхилити, а ухвалу - залишити без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницького району Путрі Олега Вікторовича відхилити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 12 серпня2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду /підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник І.М.