У х в а л а

20 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів: Гончара В.П., Лесько А.О.,Касьяна О.П., Хопти С.Ф.,
розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року у справі за скаргою ОСОБА_7, зацікавлені особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Товариство з обмеженою відповідальністю «Оціночна компанія «Вега», Філія 10 Приватного підприємства «Нива - В.Ш.», на дії та бездіяльність державного виконавця управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Крайчинського С.С.,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_7 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Крайчинського С.С.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2010 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 5 921 049 грн 51 коп. боргу, видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, за яким накладено арешт на належну її квартиру АДРЕСА_1 і призначено її оцінку.

ОСОБА_7 зазначає, що її не було повідомлено про торги з продажу квартири, огляд квартири при її оцінці не проводився, крім того, у квартирі є рухоме майно, на яке в першу чергу має бути звернуто стягнення, у зв'язку чим звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2014 року, скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилено, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

17 березня 2015 року представник ОСОБА_7 подав заяву про перегляд цієї ухвали з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник зазначає ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2013 року у справі за скаргою на дії відділу державної виконавчої служби та зобов'язання вчинити певні дії, якою ухвалу апеляційного суду про відмову у задоволенні скарги скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

На обґрунтування заяви про перегляд заявник посилається на ті обставини, що судом касаційної інстанції при вирішенні подібних спорів неоднаково застосована ст. ст. 54, 63 Закону України «Про виконавче провадження», що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Перевіривши доводи заяви, зміст судового рішення, на яке посилається заявник, та судового рішення, про перегляд якого подана заява, колегія суддів дійшла висновку, що у допуску справи до провадження Верховного Суду України потрібно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах потрібно розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту ухвали суду касаційної інстанції, про перегляд якої подана заява, вбачається, що суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дії державного виконавця є правомірними та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», тому підстав для задоволення скарги немає.

Зі змісту ухвали суду касаційної інстанції, на яку посилається заявник, як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах вбачається, що суд касаційної інстанції, скасовуючи ухвалу апеляційного суду і направляючи справу на новий розгляд, виходив з того, що судом не встановлені фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд не визначився із характером спірних відносин, отже прийняв рішення з підстав порушення апеляційним судом норм процесуального права (ст. 213 ЦПК України), при цьому суд не застосовував норми матеріального права.

Крім того, суд касаційної інстанції вказав, що майно, яке описано та арештоване державним виконавцем, є предметом іпотеки, тому примусове звернення стягнення на нього має здійснюватись з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку», чого апеляційним судом не враховано та не з'ясовано, тоді як у справі, про перегляд якої подана заява, судом касаційної інстанції не встановлено тих обставин, що арештоване майно є предметом іпотеки, і ці обставини не були підставами позову ОСОБА_7

Отже, ці судові рішення ґрунтуються на різних встановлених судами фактичних обставинах справ та їх оцінці, різних підставах позову, тому неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, не відбулось.

За таких обставин наведені заявником доводи не містять ознаки, які згідно з вимогами статті 355 ЦПК України є підставою для перегляду судових рішень суду касаційної інстанції, тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за скаргою ОСОБА_7, зацікавлені особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Товариство з обмеженою відповідальністю «Оціночна компанія «Вега», Філія 10 Приватного підприємства «Нива - В.Ш.», на дії та бездіяльність державного виконавця управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Крайчинського С.С., за заявою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.П. Гончар

А.О. Лесько

О.П. Касьян

С.Ф. Хопта