Справа № 462/1432/13 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/1079/15 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Щербая В.П.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника Львівської державної дитячої музичної шкоди №6 - Ховзуна Б.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської державної дитячої музичної школи № 6, третя особа: Управління пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

21 лютого 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому із урахуванням неодноразово уточнених вимог на підставі ст. 236 КЗпП України просила стягнути із Львівської державної дитячої музичної школи № 6 на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2008 року (про поновлення її на роботі) за період з 15 січня 2009 року по день фактичного виконання рішення суду в сумі 136 902 гривні 57 копійок та 20 000 гривень моральної шкоди (т.1 а.с.1-13, 66-71, 92-96, 125-129, 182-186, 192-196; т.2 а.с.7-11, 17-28, 27-31, 43-47).

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Львівської державної дитячої музичної школи № 6 на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2008 року за період з 02 вересня 2010 року по 28 грудня 2010 року в сумі 4 785,30 гривень.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з Львівської державної дитячої музичної школи № 6 в користь держави 243,60 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції невірно визначив період за який слід стягувати середній заробіток за час затримки виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2008 року, оскільки 26 червня 2012 року Залізничний районний суд м. Львова визнав наказ директора Львівської державної музичної школи №6 від 03 червня 2009 року за №32 - к про повторне звільнення з роботи ОСОБА_2 незаконним.

Суд визнав, що ОСОБА_2 не можна поновити на роботі, так як не виконано попереднє рішення суду від 25 грудня 2008 року, що не позбавляє її ставити питання про стягнення середнього заробітку в порядку ст.236 КЗпП України.

З такими висновками суду погодився Апеляційний суд Львівської області в ухвалі від 29 січня 2013 року, залишаючи без змін рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 червня 2012 року.

28 грудня 2010 року Галицький відділ Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1384 від 25 грудня 2008 року на підставі п.11 ч.1 ст.37,ст.38 Закону України «Про виконавче провадження», однак це не перешкоджало відповідачу добровільно виконати рішення суду.

Задовольняючи частково позов, суд не врахував коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і посадових окладів у Львівської державної дитячої музичної школи № 6 за період з 2008 по 2014 рік.

Безпідставним є висновок про відмову у стягненні моральної шкоди, оскільки внаслідок невиконання рішення суду позивача постраждала морально.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представника Львівської державної дитячої музичної шкоди №6 - Ховзуна Б.П. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року скасуванню частково на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку, що об'єктивно підтверджено невиконання відповідачем рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2008 року у період з 02 вересня 2010 року по 28 грудня 2010 року. Тому стягнув за цей період середній заробіток на підставі ст.236 КЗпП України в сумі 4 785,30 гривень, виходячи із розміру одноденного заробітку позивачки в сумі 47,38 гривень.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи із наступного.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Обов'язковість виконання судових рішень, що набрали законної сили та відповідальність за їх невиконання передбачено ст.14 ЦПК України.

У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначено, «відповідно до ч.5 ст.124 Конституції судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території усіма без винятку органами державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, організаціями, установами, посадовими особами, а також окремими громадянами та їх об'єднаннями. У разі невиконання судових рішень суди мають піддавати винних у цьому осіб встановленій законом відповідальності».

У п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 1997 року «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» роз'яснено, що особливу увагу суди повинні приділяти своєчасному й повному виконанню судових рішень, оскільки це має важливе значення для реального поновлення прав та свобод громадян.

Як зазначено у ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглянув трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Судом та матеріалами справи установлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2008 року, залишеним без змін (у цій частині) рішенням Апеляційного суду Львівської області визнано незаконним та скасовано наказ директора «Львівської держаної дитячої музичної шкоди №6 від 15 жовтня 2007 року №176, щодо звільнення ОСОБА_2 з роботи та поновлено її з 17 жовтня 2007 року на роботі на посаді викладача по класу фортепіано і концертмейстерства (т.1 а.с.14-16, 17-20).

29 грудня 2008 року ОСОБА_2 подала заяву до виконавчої служби про відкриття провадження щодо виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2008 року про поновлення її на роботі.

Згідно наказу директора Львівської державної дитячої музичної школи №6 від 05 січня 2009 року №1-к поновлено ОСОБА_2 з 17 жовтня 2007 року на посаді викладача по класу фортепіано і концертмейстерства (т.2 а.с.86).

11 лютого 2009 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Федорчаком П.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого листа №2-1384, виданого 25 грудня 2008 року Залізничним районним судом м. Львова про поновлення ОСОБА_2 на роботі (т.1 а.с.34).

20 березня 2009 року державний виконавець Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Федорчак П.С виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого листа №2-1384 виданого 25 грудня 2008 року Залізничним районним судом м. Львова, зважаючи на видання відповідачем наказу №1-к від 05 січня 2009 року, яким ОСОБА_2 було поновлено на роботі.

ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою про скасування постанови держаного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Федорчака П.С. від 20 березня 2009 року про закінчення виконавчого провадження і ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20 жовтня 2009 року вказана постанова була скасована.

Як убачається із мотивувальної частини ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 20 жовтня 2009 року, підставами для прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження, згідно діючої на той час статті 77 Закону України «Про виконавче провадження», та п.8.2.3 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999року мали бути відповідні акти: 1.про добровільне виконання рішення суду та 2.про фактичне допущення працівника до роботи.

Такі акти державним виконавцем не складалися. З тих підстав судом було скасовано постанову держаного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Федорчака П.С. від 20 березня 2009 року про закінчення виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого листа №2-1384 виданого 25 грудня 2008 року Залізничним районним судом м. Львова про поновлення ОСОБА_2 на роботі, а виконавче провадження було відновлено (т.1 а.с.21).

Наказом директора державної дитячої музичної школи №32 -к від 03 червня 2009 року ОСОБА_2 повторно було звільнено з 15 січня 2009 року з роботи на підставі ч.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин з 05 січня 2009 року по 03 червня 2009 року (т.2 а.с.87).

Не погоджуючись із наказом №32 -к від 03 червня 2009 року, ОСОБА_2 оскаржила своє звільнення з роботи до суду 03 липня 2009 року (справа №2/1309/93/12 а.с.1-7).

30 грудня 2009 року державний виконавець Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Федорчак П.С повторно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого листа №2-1384 виданого 25 грудня 2008 року Залізничним районним судом м. Львова, зважаючи на його фактичне виконання та наявність акту державного виконавця від 30 грудня 2009 року про таке виконання.

ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою про скасування постанови держаного виконавця відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Федорчака П.С. від 30 грудня 2009 року про закінчення виконавчого провадження і ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05 липня 2010 року вказана постанова була скасована.

Судом установлено, що матеріали виконавчого провадження і акт державного виконавця від 30 грудня 2009 року не містять жодних даних про намагання виконавця провести дії щодо фактичного допущення ОСОБА_2 до роботи, а також про відмову останньої від ознайомлення з наказом про поновлення її на роботі.(т.1 а.с.22-23).

Ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 20 жовтня 2009 року та від 05 липня 2010 року набрали законної сили.

09 серпня 2010 року державним виконавцем Галицького ВДВС ЛМУЮ Федорчаком П.С. відновлено виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа №2-1384 виданого 25 грудня 2008 року Залізничним районним судом м. Львова про поновлення ОСОБА_2 на роботі (т.1 а.с.35).

18 серпня 2010 року начальник Галицького ВДВС ЛМУЮ Бойко О.В. надіслав боржнику та стягувану попередження про призначення на 10 год. 26 серпня 2010 року виконавчих дій з приводу поновлення на роботі ОСОБА_2 (т.1 а.с.114).

26 серпня 2010 року начальник Галицького ВДВС ЛМУЮ Бойко О.В. надіслав боржнику та стягувачу попередження про призначення на 15 год. 02 вересня 2010 року виконавчих дій з приводу поновлення на роботі ОСОБА_2 (т.1 а.с.115).

Із наявних у матеріалах справи актів державного виконавця від 02 вересня 2010 та 09 вересня 2010 року убачається, що виконувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2008 року директор державної дитячої музичної школи №6 Ховзун Б.П. відмовився пояснюючи, що ОСОБА_2 повторно була звільнена ним з роботи згідно наказу №32-к від 03 червня 2009 року (т.1а.с. 118, 119).

Актом державного виконавця від 16 вересня 2010 року підтверджується, що боржником рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_7 виконати неможливо у зв'язку з відсутністю директора дитячої музичної школи №6 Ховзуна Б.П. на робочому місці (т.1а.с.120).

Постановами державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ Федорчака П.С. від 02 та 09 вересня 2010 року накладено штрафи на Львівську державну дитячу музичну школу №6 в сумі, відповідно 170 та 340 гривень, за невиконання законних вимог державного виконавця про поновлення на роботі ОСОБА_7

Вказані постанови оскаржувалися директором Львівської державної дитячої музичної школи №6 Ховзуном Б.П. до суду.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 серпня 2012 року, відмовлено Львівській державній дитячій музичній школі №6 у визнанні незаконними дій державного виконавця при винесенні постанов від 02 та 09 вересня 2010 року (т.1 а.с.26-27).

Також, 01 вересня 2010 року директор Львівської державної музичної шкоди №6 Ховзун Б.П. звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2008 року про поновлення на роботі ОСОБА_7

В обґрунтування вимог посилався на те, що остання була поновлена на роботі, однак до роботи фактично не приступила.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27 вересня 2010 року у задоволенні такої заяви було відмовлено (т.1 а.с.24).

20 вересня 2010 року в.о. начальника Галицького ВДВС Львівського міського управління юстиції Титла І.М. внесено подання прокурору Галицького району м. Львова про притягнення до кримінальної відповідальності директора Львівської державної дитячої музичної школи №6 за ч.2 ст.382 КК України (т.1 а.с.36).

28 грудня 2010 року державний виконавець Галицького відділу ДВС ЛМУЮ Домчак Т.Т. винесла постановку про закінчення виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого листа №2-1384, виданого 25 грудня 2008 року Залізничним районним судом м. Львова про поновлення ОСОБА_2 на роботі, на підставі п.11 ч.1 ст.37, ст.38 закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з отриманням 23 листопада 2010 року постанови прокуратури Галицького району м. Львова про відмову в порушенні кримінальної справи відносно Ховзуна Б.П. (т.1а.с.38).

У той же час, у матеріалах справи наявна постанова помічника прокурора Галицького району м. Львова від 18 січня 2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно директора Львівської державної дитячої музичної школи №6 Ховзуна Б.П. за ч.2 ст.382 КК України (т.1 а.с.123).

Як убачається із змісту вказаної постанови, підставою для відмови у порушенні кримінальної справи відносно Ховзуна Б.П. було те, що ОСОБА_2 на той час вже була повторно звільнена з роботи згідно наказу №32-к від 03.06.2009 року, а керівництво школи оскаржує в судах постанови державного виконавця від 02 вересня 2010 року та 09 вересня 2010 року про накладення штрафів, а також ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20 жовтня 2010 року (якою скасовано постанову державного виконавця Федорчака П.С. від 30 березня 2009 року про закінчення виконавчого провадження) (т.1 а.с.123-124).

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26 червня 2012 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29 січня 2013 року, визнано наказ директора Львівської державної музичної школи №6 від 03 червня 2009 року за №32-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_2.» незаконним.

Судами установлено, що ОСОБА_2 не була ознайомлена із наказом від 05 січня 2009 року про поновлення її на роботі, її підпис про допуск до роботи відсутній, наказ №32-к від 03 червня 2009 року винесено щодо особи, яка фактично на роботі не була поновленою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди зазначили, що повторне поновлення на роботі при невиконанні рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2008 року не допускається, що не позбавляє позивачку звертатися до суду про стягнення середнього заробітку в порядку ст.236 КЗпП України.

Відтак, судами установлено, що станом на 26 червня 2012 року та 29 січня 2013 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2008 про поновлення на роботі ОСОБА_2 не було виконано з вини відповідача.

Наказом Львівської державної музичної школи №11-к від 20 лютого 2013 року скасовано наказ №32-к від 03 червня 2009 року «Про звільнення з роботи Гнатко» (т.2 а.с.88).

Копії наказів Львівської державної дитячої музичної школи №6 від 05 січня 2009 року №1-к, та від 20 лютого 2013 року №11-к надіслано ОСОБА_2 і отримані нею, про що підтвердив в суді апеляційної інстанції її представник ОСОБА_3 (т.2 а.с.89).

Обов'язок щодо негайного виконання рішення суду передбачено ч.5 ст.235 КЗпП України та ст.76 Закону України «Про виконавче провадження.

Зокрема, положеннями ч.5 ст.235 КЗпП України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст.76 Закону України «Про виконавче провадження» чинною на 20 лютого 2013 року, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом.

Таким чином, у зв'язку із скасуванням відповідачем 20 лютого 2013 року наказу №32-к від 03 червня 2009 року та надіслання його позивачу разом із наказом №1-к від 05 січня 2009 року, рішення Залізничного районного суду Львівської області від 25 грудня 2008 року вважається виконаним.

За таких обставин підлягають до задоволення позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення із відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення Залізничного районного суду від 25 грудня 2008 року за період з 15 січня 2009 року по 20 лютого 2013 року.

Оскільки позовні заяви ОСОБА_2 про поновлення її на роботі (скасування наказу від 15 жовтня 2007 року №176 та скасування наказу №32-к від 03 червня 2009 року) розглядалася більше одного року не з її вини, виплату середнього заробітку слід проводити за весь час невиконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2008 року.

Посилання представника Львівської державної дитячої музичної школи Ховзуна Б.П. про пропуск позивачем тримісячного строку для звернення до суду із заявою про стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2008 року є необґрунтованими. В цій частині слід виходити з того, що перебіг строку звернення до суду для позивача розпочався з дня поновлення її на роботі наказом по підприємству - 20 лютого 2013 року, а не з моменту закінчення виконавчого провадження - 28 грудня 2010 року, як вважає представник відповідача.

Як зазначено у правових позиціях Верховного Суду України у справі №6-203 цс14, відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За змістом пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати в розрахунковому періоді за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Ураховуючи, що у справі, яка переглядається, за період від часу звільнення позивача до часу поновлення його на роботі підприємство здійснювало підвищення розміру тарифних ставок і посадових окладів, при обчисленні середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в період затримки виконання рішення суду заробітна плата позивача підлягала коригуванню на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів.

У період з 15 січня 2009 року по 20 лютого 2013 року у Львівській державній дитячій музичній школі №6 неодноразово проводилося підвищення посадових окладів, тому вони мають враховуватись про обчисленні розміру середньої заробітної плати ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу в період затримки виконання рішення суду.

Згідно останніх уточнень до позовних вимог (т.2 а.с.43-48) ОСОБА_2 погоджується із розрахунками відповідача про її середній заробіток за один робочий день в сумі 50 гривень 75 коп. (3269,22 +283,28):70 =50,75.

Для зручності кількість днів вимушеного прогулу розділяємо на чотири етапи:

1. з 15.01.2009 року до 01.01.2010 року - 292 робочі дні - до періоду підвищення зарплати;

2. з 02.01.2010 року до 25.05.2011 року - 420 робочі дні - до виходу позивача на пенсію за вислугу років;

3. з 26.05.2011 року до 30.09.2012 року - (період перебування на пенсії за вислугу років);

4. з 01.10.2012 року до 20.02.2013 року - 121 робочі дні - з часу можливого виходу на пенсію по віку відповідно до пенсійної реформи та встановлення надбавки 20% Постановою КМУ від 23.03.2011 року №373.

1. Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу проводиться за формулою:

Зп. = С х Д х К підв., де

Зп - заробітна плата за період вимушеного прогулу;

С-середньоденний заробіток;

Д - кількість днів вимушеного прогулу;

К підв. - загальний коефіцієнт підвищення заробітної плати.

1.1. Зп. = 50,75 грн. х 292 р.д. = 14819 грн., де

50,75 грн.- середньоденний дохід відповідно до розрахунку;

292 - кількість робочих днів.

1.2. Зп. = 50,75 грн. х 420 р.д. х 1,52913 = 32593, 40 грн., де

50,75 грн.- середньоденний дохід відповідно до розрахунку;

420 - кількість робочих днів.

1,52913 - коефіцієнт підвищення заробітної плати.

1.3. Зп = 47,38 грн. х 410 р.д. х 1,52913 = 29704,57 грн.

1.4 Розрахунок суми втраченого заробітку за період після встановлення 20% надбавки (з 01.10.2012 року по 20.02.2013 року) виглядає так:

Зп. = (С х Д х Кпідв.) + 20%;

Зп = 50,75 грн. х 121 р.д. х 1,52913) + 20% = 9390 грн. + 1878 грн. = 11260 грн.

50,75 грн.- середньоденний дохід відповідно до розрахунку;

121 - кількість робочих днів;

1,52913 - коефіцієнт підвищення заробітної плати;

20% - коефіцієнт підвищення заробітної плати з 01 вересня 2011 року відповідно до постанови КМУ №373 від 23.03.2011 року.

Виходячи з цього, за період з 15 січня 2009 року по 20 лютого 2013 року відповідач зобов'язаний сплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2008 року в сумі 14819 грн. + 32593,40 грн. + 29704,57 грн. + 11268 грн. = 88384,97 грн.

Що стосується вимог позивача про стягнення середнього заробітку з відповідача на підставі ст.236 КЗпП України за період з 21 лютого 2013 року і дальше, то такі, у зв'язку із скасуванням 20 лютого 2013 року наказу №32-к від 03 червня 2009 року та відновлення в дію наказу № 1-к 05 січня 2009 року втратили практичне застосування.

Тому в цій частині вимоги позивача не можуть бути задоволеними.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди з підстав передбачених ст.237-1 КЗпП України суд першої інстанції визнав її необґрунтованою, оскільки позивач не довела про заподіяння такої.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, але крім того вважає, що стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2008 року в сумі 88384,97 гривень, у даному випадку, є достатньою для відновлення порушених прав позивача.

З урахуванням наведеного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року в частині стягнення з Львівської державної дитячої музичної школи №6 на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в розмірі 4785,38 гривень підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, а в решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року в частині стягнення з Львівської державної дитячої музичної школи №6 на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в сумі 4785,38 гривень скасувати та в тій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з Львівської державної дитячої музичної школи №6 на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2008 року про поновлення її на роботі в сумі 88384 (вісімдесят вісім тисяч триста вісімдесят чотири гривні) 97 коп. за перерід з 15 січня 2009 року по 20 лютого 2013 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.