справа № 489/691/15-ц
номер провадження 2/489/966/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Кривко Н.В.

за участю:

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивачів ОСОБА_3

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника відповідачів ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Друга Миколаївської державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування

встановив:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідачів про усунення від права на спадкування.

Позивачі вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_8, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді: квартири АДРЕСА_1 та ? частини житлового будинку АДРЕСА_2.

Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є матір ОСОБА_1, дружина ОСОБА_4, та діти ОСОБА_2 і ОСОБА_5

Спадкодавець з 12.10.1999 і по день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1. Тривалий час хворів та знаходився на стаціонарному лікуванні. Мав третю групу інвалідності.

Відповідачі в квартирі зареєстровані не були та ніколи не проживали.

Через різке погіршення стану здоров'я спадкодавець звертався за допомогою до відповідачів, так як самостійно не міг себе забезпечувати ліками та харчуванням, але вони відмовилися надавати допомогу.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили усунути відповідачів від права на спадкування.

У судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідачі та їхній представник проти задоволення позову заперечували через його безпідставність.

Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без представника нотаріальної контори на підставі наявних матеріалів і прийняти рішення на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, не вбачає підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8, факт смерті якого підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 та ? частина житлового будинку АДРЕСА_2.

Право власності померлого на квартиру підтверджується договором купівлі-продажу від 10.07.1999, а на ? частину житлового будинку - свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.02.2012.

Зі спадкової справи № 408/2014, заведеної Другою Миколаївською нотаріальною конторою, вбачається, що спадщина прийнята дочкою спадкодавця ОСОБА_2, його дружиною ОСОБА_4 та сином ОСОБА_5

ОСОБА_1, мати спадкодавця, від спадщини відмовилася на користь онуки ОСОБА_2, надавши нотаріально посвідчену заяву.

Отже, відповідно до статті 1261 ЦК України сторони ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги за законом.

Факт родинних відносин між цими особами з спадкодавцем підтверджується матеріалами справи та сторонами не оспорювався.

Із матеріалів спадкової справи встановлено, що заповіт за життя спадкодавець не складав.

Згідно довідки Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» від 13.01.2015 за № 69 ОСОБА_8 був зареєстрований в АДРЕСА_1 з 12.10.1999 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. Інших осіб за цією адресою зареєстровано не було.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_8 був інвалідом третьої групи та перед смертю тяжко хворів, внаслідок чого проходив обстеження в різних медичних закладах та знаходився на стаціонарному лікуванні.

Помер ОСОБА_8 в міській лікарні № 3, в якій знаходився на стаціонарному лікуванні в серпні 2014 року.

Факт хвороби та погіршення стану здоров'я спадкодавця, особливо незадовго до смерті, і потреба в наданні йому допомоги відповідачами не оспорювалися, навпаки підтверджено ними в письмових запереченнях.

У зв'язку із цим, на підставі частини першої статті 61 ЦПК України наведені обставини не підлягаю доказуванню.

Приписами статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому доказування жодним чином не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи позов про усунення від права на спадкування, позивачі посилалися на те, що відповідачі не надавали належну допомогу в догляді спадкодавця, який просив їх про допомогу.

Відповідачі доводи позивачів заперечували та вказували на те, що обидві сторони несли витрати на лікування спадкодавця та доглядали за ним.

Так, відповідач ОСОБА_4 пояснила, що в лютому 2014 року вона супроводжувала свого чоловіка до Інституту нейрохіргії імені академіка А.П. Ромоданова АМН України (м.Київ) та несла витрати на його медичне дослідження і лікування, а під час його перебування в міській лікарні несла витрати на придбання пелюшок та лікарських препаратів, що частково підтвердила чеками (а.с.120).

Також з пояснень вказаного відповідача встановлено, що під час перебування чоловіка в лікарні ОСОБА_1 заборонила їй входити до палати, в якій він лежав і надавати йому будь-яку допомогу.

Спір в лікарні між вказаними сторонами підтвердила свідок ОСОБА_10

У ході розгляду справи встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають місце неприязні стосунки. Причиною яких, як пояснила ОСОБА_1, є те, що її невістка ніколи не цікавилася здоров'ям і життям її сина, проживала окремо і не забезпечувала догляду за ним.

Вказані обставини відповідач заперечувала.

Також встановлено, що незадовго до смерті спадкодавця ОСОБА_1 змінила замки в квартирі, в якій він був зареєстрований і проживав, внаслідок чого ОСОБА_4 не мала доступу до квартири і була позбавлена можливості надавати допомогу чоловіку.

Відповідно до частини п'ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

З системного аналізу норм статті 3 ЦПК України, статей 15, 1224 ЦК України витікає, що право вимоги щодо усунення від спадкування належить особі, яка сама є спадкоємцем відповідної черги, або коли її право на спадкування виникає після усунення негідного спадкоємця від спадкування.

Такий висновок ґрунтується на тому, що у разі усунення негідного спадкоємця спадщина має перейти до іншого за чергою спадкоємця.

Слід розрізняти підстави позбавлення права на спадкування від тих, які передбачені абзацом другим частини третьої статті 1224 ЦК України, оскільки в цій нормі йдеться про випадок свідомого нехтування обов'язком щодо утримання спадкодавця, а не ненадання допомоги спадкодавцю, який перебував у безпорадному стані.

Наведене тлумачення змісту диспозиції частини п'ятої статті 1224 ЦК України надано у роз'ясненнях, що містяться у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

З огляду на встановлені обставини та наведені вимоги норм матеріального права, а також враховуючи, що позивач ОСОБА_1 відмовилася від права на спадщину на користь іншого спадкоємця - співпозивача, відповідно, пред'явлення нею вимог про усунення відповідачів від права на спадщину не породжує для неї прав та обов'язків, що виникають із спадкування, у зв'язку із чим її вимоги задоволенню не підлягають.

Задоволенню не підлягають вимоги і іншого позивача.

Так, статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Між тим, ОСОБА_2 та її представник не надали належних, допустимих та переконливих доказів того, що спадкодавець висловлював до відповідачів прохання про надання допомоги, а вони свідомо від її надання ухилялася.

Відсутні докази і того, що допомога відповідачів була вкрай необхідною спадкодавцю, оскільки, як встановлено судом і не заперечувалося сторонами, догляд за ним в останній час забезпечувала ОСОБА_1, яка обмежила доступ відповідачів до нього.

Щодо допитаних у справі свідків позивача, за винятком ОСОБА_10, суд до уваги не приймає, оскільки вони в основному ґрунтувалися на тому, що їм було відомо зі слів позивача у справі.

Показання свідків відповідача також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки жоден з цих свідків не був безпосереднім свідком звернення спадкодавця до відповідачів про надання допомоги та їх ухилення від її надання померлому.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 14, 60, 62, 212-214 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст рішення

підписано 14.05.2015.