АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4336/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1298/15Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
16 липня 2015 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
Головуючого -судді : Чумак О.В.
Суддів: Карнаух П.М., Пилипчук Л.І.,
при секретарі: Лимар О.М.
за участю заявника ОСОБА_2
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім»єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно, усунення перешкод користування житловим приміщенням, визначення порядку користування житлом, визнання права власності на ? частину автомобіля, визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, -
В С Т А Н О В И Л А:
Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтава від 18 березня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання обєктами спільної сумісної власності подружжя автомобіля RENAULT MEGANE, днз ВІ 2341 ВІ та автомобіля марки ЗАЗ 11024740, днз ВІ 4996 ВХ, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля RENAULT MEGANE, днз ВІ 2341 ВІ, скасування державної реєстрації вказаного автомобіля та їх розподілу скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано обєктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 автомобіль RENAULT MEGANE, днз ВІ 2341 ВІ синього кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 та автомобіль марки ЗАЗ 11024740, днз ВІ 4996 ВХ, номер кузова НОМЕР_3.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки RENAULT MEGANE, днз ВІ 2341 ВІ синього кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, укладений 19.09.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оформлений довідкою-рахунком серії ВІА № 560485.

Скасовано державну реєстрацію автомобіля марки RENAULT MEGANE, днз ВІ 2341 ВІ синього кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 за ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 право власності по ? частині автомобіля марки RENAULT MEGANE, днз ВІ 2341 ВІ синього кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 за кожним.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 ? частину вартості автомобіля марки ЗАЗ 11024740, днз ВІ 4996 ВХ в розмірі 9000 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

29.05.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

За правилом ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При ухваленні 26 травня 2015 року рішення апеляційним судом не вирішено питання стягнення витрат на правову допомогу з відповідачів на користь позивача та судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_2 були заявлені три позовні вимоги немайнового, одна вимога майнового характеру до ОСОБА_3 та одна вимога немайнового характеру до ОСОБА_3 та ОСОБА_4

За чотири позовні вимоги немайнового характеру позивачем всього було сплачено 974,40 грн. судового збору (по 263,40 за кожну) (т. 1 а.с. 2, 86, 93, 131а) та 759,76 грн. судового збору за вимогу майнового характеру (т. 1 а.с.1).

За подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції позивач сплатила 767,28 грн. (т. 2 а.с.95).

За надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_6, повноваження якої підтверджені договором та ордером (т.1 а.с. 21,22), ОСОБА_2 сплатила по квитанції 3000,00 грн. (т. 2 а.с. 81). Розрахунок витрат на правову допомогу проведено відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Внаслідок апеляційного розгляду справи задоволені одна позовна вимога ОСОБА_2 до ОСОБА_3 немайнового характеру, частково - майнова вимога та одна позовна вимога немайнового характеру до ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Таким чином, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню 1587,94 грн. сплаченого при поданні до суду першої інстанції та апеляційної інстанції судового збору відповідно до розміру задоволених вимог (759,76+121,8+645,48+60,9=1587,94).

З відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню 182,70 грн. судового збору (121,80+60,9=182,70).

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_2 фактично задоволені на 50%, з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають стягненню на її користь 1500,00 грн. понесених витрат на правову допомогу (3000х50:100=1500), з яких 1050 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_3 та 450,00грн. - з відповідача ОСОБА_4, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Колегією суддів встановлено, що позивач ОСОБА_2 не в повному обсязі сплатила судовий збір за подання до суду першої інстанції позову майнового характеру, розмір якого становить 1522,26 грн.(1% ціни позову, виходячи з вартості ? частини майна (транспортні засоби та квартира), на яке вона прохала визнати право власності), недоплата складає 762,50 грн., та, відповідно, не доплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у сумі 381,25грн. згідно положень Закону України «Про судовий збір», який підлягає стягненню з неї на користь держави на наступні реквізити: отримувач: УДКСУ у м. Полтаві;;банк одержувача: ГУДКСУ у Полтавській області; код банку отримувача: 831019; розрахунковий рахунок: 0002; код доходів бюджету: 22030001.

Керуючись ст.ст. 88, 220 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1587,94 грн. судового збору та 1050 грн. витрат на правову допомогу, а всього 2637,94 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 182,70 грн. судового збору та 450 грн. витрат на правову допомогу, а всього - 632,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 381,25 грн. недоплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Додаткове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

ЗГІДНО: Суддя О.В.Чумак