Справа № 135/1656/14-ц Провадження № 22-ц/772/596/2015Головуючий в суді першої інстанції Патраманський І. О.
Категорія 50 Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

при секретарі Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 30 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на дітей, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на дітей.

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно до рішення Ладижинського міського суду від 06.05.2003 року він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_9, 1998 року народження на користь її матері ОСОБА_3 в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного неподаткового мінімуму доходів громадян.

Крім того, на підставі рішення того ж суду від 02.09.2014 року він сплачує аліменти на утримання двох синів на користь їх матері ОСОБА_4 У розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Оскільки на даний час погіршився його матеріальний стан та стан здоров'я, просив відповідно до статті 192 СК України зменшити розмір аліментів сплачуваних ним на утримання трьох дітей з ? частини заробітку (доходу) на ? частини до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 30 грудня 2014 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 з ? частки з усіх видів заробітку (доходу) на 33,2% з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, і до досягнення повноліття старшим сином.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовлено.

Не погодившись з рішенням позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, просить скасувати його та ухвалити нове по суті позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 і його представник - ОСОБА_8 вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просить залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.

Відповідач ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги не заперечує.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтею 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, а сторонами не заперечується, що за рішеннями Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 травня 2003 року та 02 вересня 2014 року позивач ОСОБА_2 сплачує аліменти на користь відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4 на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 3/4 частини заробітку, а саме: на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу); на користь ОСОБА_4 наутримання синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу).

Встановленим обставинам справи відповідають правовідносини, що виникають із сімейних правовідносин, які врегульовані СК України.

Відповідно до статей 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Із змісту зазначеної норми вбачається, що для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї із обставин, визначених статтею 182 СК України.

Тому задовольняючи позов частково суд першої інстанції вірно виходив з того, що з часу постановлення судових рішень Ладижинським міським судом Вінницької області від 06 травня 2003 року та 02 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на утримання трьох неповнолітніх дітей погіршився його стан здоров'я та врахувавши обставини справи, прийшов до правильного висновку про наявність підстав для зменшення розміру стягнутих аліментів на користь ОСОБА_4

При цьому судом вірно враховано інтереси найстаршої дитини - дочки ОСОБА_9, 1998 року народження, на яку стягуються аліменти, так як вона проживає з матір'ю окремо від батька, їй уже виповнилося 16 років, відвідує випускний клас, а відтак потребує значних витрат на утримання.

Водночас двоє синів позивача від шлюбу з ОСОБА_4 проживають разом з ним за однією адресою, в повній сім'ї, а відтак визначений судом розмір аліментів - 1/3 частина від всіх видів заробітку (доходу) позивача, що виходячи із його середнього розміру заробітної плати - 7743 грн., становитиме достатній розмір для їх утримання й розвитку.

Разом з тим, правильно встановивши правовідносини, які виникли між сторонами, суд першої інстанції неправильно застосував матеріальний закон визначивши розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 не у частці від заробітку, а у відсотках.

Так, відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів згідно з рішенням Ладижинського міського суду від 02.09.2014 року слід зменшити із ? частки усіх видів його заробітку (доходу) на 1/3 частку всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Посилання позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV«Про виконавче провадження, максимальний розмір аліментів, який стягується з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи, є помилковими.

Так, відповідно до ч. 4 цієї статті це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Тому рішення суду відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в доход держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача.

Керуючись ст. 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 30 грудня 2014 року змінити, зазначивши при цьому, що розмір стягуваних з ОСОБА_2 згідно з рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 02 вересня 2014 року аліментів на користь ОСОБА_4 на дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зменшується з 1/2 частки усіх видів його заробітку (доходу) на 1/3 частку всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, і до досягнення повноліття старшою дитиною.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду /підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник І.М.