УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

30 червня 2015 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Корнєєва В.В., розглянувши заяву Комунального підприємства «Білицькеспецтехсервіс» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості з вивезення твердих побутових відходів з ОСОБА_1 та ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник КП «Білицькеспецтехсервіс» звернувся до суду із зазначеною заявою.Розглянувши надані матеріали, прихожу до висновку про необхідність відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу виходячи з наступного:

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу заявник звертається про стягнення боргу з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі 926, 32 грн. за період з 01.08.2010р. по 01.07.2013р.Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011р. №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК) ( 1618-15 ), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України ( 435-15 ) (далі - ЦК)).

Відповідно до ч. 3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із заяви і поданих документів про видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості вбачається спір про право, що є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу

Керуючись ст. ст.96, 100, 101, 293,294 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Білицькеспецтехсервіс» у прийняті заяви про видачу судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості з вивезення твердих побутових відходів з ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Розяснити заявнику, що згідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.99 ЦПК України,в разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, а особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали. Суддя В. В. Корнєєва

30.06.2015