Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Коротуна В.М., Парінової І.К.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10 про виділ частини земельної ділянки в натурі та частки в надвірних будівлях та спорудах, що є у спільній сумісній власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою та надвірними будівлями і спорудами, а також знесення самочинно збудованого гаража та за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на земельну ділянку в спільній сумісній власності за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та за касаційною скаргою ОСОБА_10 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 05 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_10 про виділ частини земельної ділянки в натурі та частки в надвірних будівлях та спорудах, що є у спільній сумісній власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою та надвірними будівлями і спорудами і знесення самочинно збудованого гаража, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

У зв'язку зі зміною власника квартири АДРЕСА_2, яким була ОСОБА_9, а в теперішній час власником цієї квартири є ОСОБА_10, між сторонами немає домовленості щодо користування земельною ділянкою.

Позивачі стверджують, що між ними та ОСОБА_9 склався відповідний порядок користування надвірними будівлями та спорудами. Надвірні будівлі і споруди знаходяться у спільній сумісній власності, а тому як у літній кухні, так і в сараях, і в підвалі, є частки як їхні, так і відповідачів у розмірі відповідно 57/100 та 43/100 частини. Вважали, що до ОСОБА_10, яка стала власником квартири № 1, мала би перейти частина земельної ділянки у власність, а вони бажають виділити в натурі частину земельної ділянки, яка має належати їм на праві приватної власності у розмірі 43/100 частки від усієї земельної ділянки площею - 0,10 га і частина надвірних будівель та споруд, і встановити порядок користування ними.

Крім того, позивачі просили виділити їм частину земельної ділянки в натурі площею 0,0430 га, що становить 43/100 частини земельної ділянки від 0,10 га, яка була у спільній сумісній власності по АДРЕСА_1 та встановити порядок користування цією земельною ділянкою, припинити право спільної сумісної власності на цю ділянку, виділити та надати їм у користування певні господарські будівлі та споруди за вказаною адресою, виділити на надати у користування ОСОБА_10 також певні господарські будівлі та споруди, припинити право спільної сумісної власності на надвірні будівлі і споруди та зобов'язати ОСОБА_9 знести самовільно збудований гараж.

У червні 2013 року ОСОБА_10 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на земельну ділянку в спільній сумісній власності, в якому посилалася на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28 серпня 2010 року. За попереднім власником цієї квартири ОСОБА_9 зареєстровано право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_1. Окрім ОСОБА_9 право спільної сумісної власності на цю земельну ділянку мають власники квартири АДРЕСА_1. За домовленістю співвласників державний акт виданий на прізвище ОСОБА_9

Посилаючись на вимоги статей 120, 126 ЗК України, ст. 328 ЦК України просила визнати за нею право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2014 року позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на земельну ділянку в спільній сумісній власності задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_10 право власності на земельну ділянку, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1, площею 0,10 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Встановлено порядок користування земельними ділянками відповідно до варіанта № 3 таблиці № 14 висновку експертизи № 140033/2014, виділено ОСОБА_10 в натурі та визнано за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0370 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в натурі та визнано за ними право власності на земельну ділянку площею 0,0280 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

Залишено у спільній частковій власності ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,0350 га, а саме: ОСОБА_10 - 57/100 ідеальної частки земельної ділянки, що відповідає площі 0,0200 га, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - 43/100 ідеальної частки земельної ділянки, що відповідає площі 0,0150 га.

Встановлено порядок користування наявними будівлями та спорудами відповідно до варіанта № 1 поділу господарських будівель та споруд у домоволодінні по АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 право власності на надвірні будівлі і споруди, а саме: літню кухню літ. «Б», сарай літ. «Б1», вбиральню літ. «В», сарай літ. «Г», підвал літ. «ПД/Б-1», криницю № 1, огорожу № 2. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>

Виділено ОСОБА_10 та визнано за нею право власності на надвірні будівлі та споруди по АДРЕСА_1, а саме: літню кухню літ. «Б», сарай літ. «Б1», підвал літ. «ПД/Б-1».

Виділено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та визнано за ними право власності на надвірні будівлі і споруди по АДРЕСА_1, а саме: вбиральню літ. «В», сарай літ. «Г».

Залишено у спільній частковій власності ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 криницю літ. № 1, огорожу літ. «02», а саме: ОСОБА_10 - 57/100 ідеальної частки, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_8 43/100 ідеальної частки. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_10 та позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 05 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_10 та позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять рішення апеляційного суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, у решті оскаржуване рішення просять залишити без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_10, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судами встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу квартири від 28 червня 2010 року ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_10 купила квартиру АДРЕСА_2.

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 є співвласниками квартири № 2 в цьому ж будинку.

Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Договором купівлі-продажу від 28 червня 2010 року питання правової долі спірної земельної ділянки не врегульовано.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позовні вимоги ОСОБА_10, та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 є необґрунтованими та передчасними.

З таким висновком апеляційного суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною 4 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч. 4 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України необхідно виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 лютого 2015 року (справа № 6-2цс15).

Апеляційний суд при ухваленні оскаржуваного рішення вказаного не врахував та відмовив у задоволенні позовів, фактично залишивши наявний між сторонами спір без вирішення.

За таких обставин оскаржуване рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338>.

Керуючись статтями 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2011_11_02/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 338, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2011_11_02/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та касаційну скаргу ОСОБА_10 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 05 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: В.М. Коротун
Л.М. Мазур
І.К. Парінова
Т.О. Писана