Справа № 127/3660/15-ц
Провадження № 2/127/2398/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

представника 3-ї особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи за стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 про усунення перешкод в коритсуванні приміщенням шляхом вселення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи за стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 про усунення перешкод в коритсуванні приміщенням шляхом вселення, зазначивши, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.03.1993 року їй та відповідачу ОСОБА_4 належить по 1/3 частки трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, інша 1/3 частки належить повнолітньому сину позивачки ОСОБА_4 Фактично у спірній квартирі проживає лише відповідач ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_5

Протягом тривалого часу позивачка з сином у квартирі не проживали, так як мала інше житло, однак у звязку із складними життєвими обставинами усе належне їй житло було продано і з прилюдних торгів, внаслідок чого у неї не залишилось іншого місяця проживання. Проте звернувшись до батька з проханням увійти до житлового приміщення, останній відмовив та не бажає надати ключі від квартири, в силу чого позивачка змушена звернутись до суду та просить зобовязати відповідача усунути перешкоди, шляхом вселення її в квартиру № 39, що розташована по вул. К. Маркса, 32 в м. Вінниці.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2015 року по справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача залучено ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала за обставин викладених в позові, просила суд позов задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, на адресу суду відповідач ОСОБА_4 надіслав заперечення в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи ОСОБА_3 позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали висновку № 3102 ЖЄО № 2918 від 02.02.2015 року, взявши до уваги позицію сторін, суд визначив, встановив та дослідив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини.

Так, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.03.1993 року ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 належить по 1/3 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_2 (а.с. 3).

Згідно до витягу з рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1649 від 24.07.2014 року, вирішено оформити дублікат свідоцтва про право приватної власності ОСОБА_1 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_3 (а.с. 6).

Відповідно до вироку Замостянського районного суду м. Вінниці від 10.02.2010 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 357 ч.1, 358ч.2,ч.3, 185 ч.4 КК України та призначено покарання у виді пяти років позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Вінницької області від 15.04.2010 року вирок Замостянського районного суду м. Вінниці від 10.02.2010 року змінено, застосовано ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки (а.с. 26-30).

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 30.09.2010 року, позов прокурора Замостянського района м. Вінниці в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1 за участю третьої особи Комунального підприємства «ВМБТІ» про визнання договору купівлі продажу недійсним задоволено. Визнано договір купівлі продажу № 6835 від 25.07.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_7 недійсним (а.с. 31-32).

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.11.2011 року визнано договір іпотеки № 7158 від 19.08.2008 року, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1, ОСОБА_8, недійсним в частині 1/3 частки квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_4 (а.с. 33-33).

Таким чином, на даний час, трикімнатна квартира № 39, яка розташована в будинку № 32, по вул. Карла Маркса в м. Вінниці, загальною площею 61,3 кв.м., належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 по 1/3 частки, при цьому сторонами в судовому засіданні не заперечувались та визнавались обставини наявності перешкод у ОСОБА_1 щодо користування відповідним нерухомим майном, що проявляється у відсутності ключів від вхідних дверей.

Факт наявності перешкод у користуванні ОСОБА_1 належною часткою у власності квартири підтверджується також запереченнями ОСОБА_4 ( а.с.22-23), висновком ЖЕО №2918 від 02.02.2015р., згідно якого ОСОБА_1 викликались працівники міліції в зв»язку з наявними перешкодами зі сторони її батька ОСОБА_4 попасти до спірної квартири.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст ч.1 ст. 317 ЦК України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Норма ст. 319 ЦК України прописує, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частина 1 ст. 355 ЦК України зазначає майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_6, будучи співвласниками квартири АДРЕСА_4, мають рівні права щодо такого майна та забезпечуються рівними умовами здійснення своїх прав, в тому числі щодо права спільного володіння та користування відповідним майном, незалежно від волі інших осіб, при цьому суду не надано жодного доказу наявності підстав, передбачених законом, щодо позбавлення чи обмеження їх прав власності.

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 155 Житлового кодексу України прописує, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За даних обставин, враховуючи, що позивач має достатньо правових підстав для користування квартирою № 32, в будинку № 39, по вул. Карла Маркса в м. Вінниці, оскільки є співвласником такого майна, іншого житла не має, беручи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини, які не заперечувались та визнавались сторонами щодо неможливості доступу позивача до належного йому майна в силу відсутності ключів від вхідних дверей та наявності неприязних стосунків між сторонами, на які кожна людина реагує індивідуально, а тому при наявності перешкод у здійсненні позивачем свого права власності, складовою якого є права користування майном він має право вимагати усунення таких перешкод та звернутись із позовом про визнання його права користування, що є однією із складових права власності, в результаті чого обраний позивачем спосіб захисту порушеного права як співвласника житлового приміщення, а саме: вселення, відповідає змісту порушеного права власності позивача щодо користування таким майном, в силу чого суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 355, 356, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 155 ЖК України ст.ст. 61,88, 212, 215 ЦПК України , суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою №39 буд. №32 по вул. К.Маркса в м. Вінниці.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_5.

Зобов»язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_5.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів.

Суддя