АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2611/06 Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/865/К/15 інстанції - Тимошенко Т.І.
Категорія 26 (1) Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Грищенко Н.М., Митрофанової Л.В.,

при секретарі - Трофименко О.О.,

за участю - представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка", Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області про видачу нової довідки про втрачений заробіток, перерахунок сум відшкодування шкоди здоров'ю та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2003 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" (далі - ПАТ "Євраз Суха Балка", Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - Відділення Фонду), який під час розгляду справи неодноразово змінював та уточнював, про видачу нової довідки про втрачений заробіток, перерахунок сум відшкодування шкоди здоров'ю та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що до 1985 року він працював машиністом бурової установки на підприємстві відповідача, де отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 06 червня 1996 року йому безстроково встановлено 15 % втрати професійної працездатності.

Після встановлення втрати працездатності підприємством призначено позивачу страхові виплати у відшкодування шкоди.

У квітні 2001 року підприємство передало Відділенню Фонду документи із зазначенням розміру щомісячних виплат у сумі - 23,73 грн., що в перерахуванні на 100% втрати професійної працездатності відповідає середньомісячному заробітку 158,20 грн., у той час як фактична заробітна плата машиніста бурової установки за квітень 2000 року по шахті ім. Фрунзе становила 947 грн., а по ВАТ "Суха Балка" - 792 грн.

Враховуючи викладене просив суд визнати раніше видану ПАТ "Євраз Суха Балка" довідку про втрачений ним заробіток в сумі 42,00 грн. станом на 01.04.2001 рік недійсною, зобов'язати ПАТ "Євраз Суха Балка" надати Відділенню Фонду у встановленому порядку нову довідку про втрачений ним заробіток станом на 01.04.2001 рік в сумі 164,20 грн., стягнути з ПАТ "Євраз Суха Балка" 243600 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також зобов'язати Відділення Фонду на підставі нової довідки про втрачений заробіток станом на 01.04.2001 рік в сумі 164,20 грн., виданої ПАТ "Євраз Суха Балка", здійснити перерахунок щомісячних виплат починаючи з 01.04.2001 року до зміни обставин, які є підставою для перерахунку виплат.

Справа розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 березня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні його позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд неправомірно відмовив йому у задоволенні позовних вимог, не перевірив правильність визначення фактичного середньомісячного заробітку за час, який передував встановленню втрати професійної працездатності, а також безпідставно до спірних правовідносин застосував Закон України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", ст. 238 КЗпП України та статті 11, 13, 34 Закону України "Про охорону праці". Крім того, судом не взято до уваги численні рішення з цивільних справ, якими встановлено факт невірного застосування ПАТ "Євраз Суха Балка" коефіцієнтів підвищення тарифних ставок працівникам підприємства при перерахунку розміру відшкодування шкоди потерпілим на виробництві, що згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України є підставою для звільнення від доказування цих обставин справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 тривалий час працював на ВАТ "Суха Балка", правонаступником якого є ПАТ "Євраз Суха Балка", у шкідливих умовах праці, внаслідок чого отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 06 червня 1996 року позивачу встановлено 15 % втрати професійної працездатності на безстроковий термін.

Підприємство проводило ОСОБА_2 виплати відшкодування втраченого заробітку до квітня 2001 року, а потім передало Відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області документи із зазначенням розміру щомісячних страхових виплат станом на 01.04.2001 року у сумі 23,73 грн.

Спір виник з приводу визначення розміру середньомісячного заробітку для розрахунку щомісячних страхових виплат станом на 01.04.2001 року та незастосування підприємством до виплат відшкодування шкоди позивачу коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів, починаючи з липня 1994 року по квітень 2001 року.

Позивач вважає, що підприємство надало довідку до Відділення Фонду про щомісячні виплати відшкодування втраченого заробітку та про розмір його середнього заробітку, що не відповідає дійсності.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що підприємство надало ОСОБА_2 правильну довідку про розмір страхових виплат, оскільки у спірний період при зростанні тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві з метою збільшення їх частки у середньомісячній заробітній платі в межах встановленого фонду споживання змінювалась лише структура заробітної плати без зміни її загального розміру, у зв'язку із чим підстав для перерахунку щомісячних страхових виплат на коефіцієнт росту посадових окладів і тарифних ставок немає.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Предметом позовних вимог ОСОБА_2 є визнання недійсною довідки виданої ПАТ "Євраз Суха Балка" про втрачений ним заробіток на 01.04.2001 року в сумі 42,00 грн. та зобов'язання відповідача надати Відділенню Фонду нову довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку в сумі 164,20 грн., виходячи із фактичного середнього заробітку машиніста бурової установки по підприємству за квітень 2001 року та ступеня втрати позивачем професійної працездатності - 15%, оскільки при розрахунку середнього заробітку позивача не взято до уваги вимоги Галузевих угод та Колективних договорів, що діяли у той час, стосовно збільшення розміру відшкодування втраченого заробітку, у зв'язку з чим підприємством не застосовано коефіцієнти підвищення фактичної заробітної плати працівника з липня 1994 року по травень 2000 року. Зокрема підприємством не було застосовано коефіцієнт 2,0 з 01.07.1994 року та 2,5 з 01.01.1996 року при розрахунку позивачу розміру відшкодування втраченого заробітку за оспорюваний період, що призвело до заниження розміру відшкодування шкоди (утраченого заробітку) здоров'ю, як самим підприємством так і Відділенням Фонду.

Відповідно пункту 28 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року в редакції зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 492 від 18.07.1994 року, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться у разі: підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

Судом першої інстанції враховано положення ст. 9 Закону України "Про колективні договори і угоди" та Галузеві угоди між Міністерством промислової політики України та виробничими об'єднаннями і ЦК профспілок трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України на 1995-2000 рр., які є нормами прямої дії і якими передбачено, що роботодавець проводить перерахунок відшкодування шкоди, пов'язаної з виконанням трудових обов'язків одночасно з підвищенням на підприємстві тарифних ставок та посадових окладів на коефіцієнт фактичного підвищення заробітної плати за даною професією (п. 5.23 Галузевої угоди на 1996 рік, дію якої продовжено й на 1997 рік, п. 4.23 Галузевої угоди на 1998 рік, дію якої продовжена й на 1999 рік, п. 4.22 Галузевої угоди на 2000 рік з внесеними змінами).

Судом також враховано Указ Президента України від 09.01.1996 року № 41/96 "Про додаткові заходи щодо матеріального і морального заохочення працівників вугільної промисловості та Наказ Міністра вугільної промисловості України від 04.03.1996 року № 72, відповідно до яких при зростанні тарифних ставок і посадових окладів з метою збільшення їх частки в середньомісячній заробітній платі в межах встановленого фонду споживання, при якому змінювалась лише структура заробітної плати (одночасно зменшувалися інші складові заробітної плати) без зміни її загального розміру, підстав для проведення перерахування щомісячних страхових виплат на коефіцієнт росту посадових окладів і тарифних ставок не передбачено.

Оскільки в оскаржуваний період 1996-2000 роки підприємством правильно застосовані коефіцієнти реального росту заробітної плати при здійсненні перерахування позивачу щомісячних страхових платежів та правильно визначений розмір страхового відшкодування станом на 01.04.2001 року, колегія суддів вважає, що суд дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для перерахування цих платежів, а відтак визнання довідки про втрачений заробіток позивача станом на 01.04.2001 року недійсною, як і в зобов'язанні підприємства надати Відділенню Фонду нової довідки про втрачений ОСОБА_2 заробіток на вказаний період в сумі 164,20 грн. та відшкодування моральної шкоди ПАТ "Євраз Суха Балка".

Виходячи із зазначеного підприємством розміру страхового відшкодування - 42,00 грн., Відділення Фонду з 01.10.2001 року здійснювало позивачу щомісячні виплати із застосуванням коефіцієнтів зростання реальної середньомісячної заробітної плати в галузях національної економіки, встановлених постановами правління Фонду, що узгоджується з вимогами відповідних законів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням.

Частиною 2 ст. 16 Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року передбачено, що безпосереднє управління Фондом соціального страхування від нещасних випадків здійснюють його правління та виконавча дирекція.

Згідно зі ст. 17 Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків, зокрема, спрямовує і контролює діяльність виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів; затверджує Інструкцію про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів, погоджену з Національним банком України і спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, інші нормативні документи, що регламентують внутрішню діяльність Фонду.

Рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов'язковим для виконання всіма страхувальниками та застрахованими.

Частиною 2 ст. 29 Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року передбачено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання в попередньому календарному році середньої заробітної плати в галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Згідно з пп. 4.4.2. - 4.4.4. Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей), узгодженого з Міністерством праці та соціальної політики України й затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31 січня 2002 року № 7, (чинного на час виникнення спірних відносин) при проведенні перерахування щомісячних страхових виплат з 1 березня кожного року середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При цьому відкоригована середньомісячна заробітна плата не може перевищувати встановлену на дату настання права на перерахування максимальну величину (граничну суму) заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески до Фонду.

Перерахування щомісячних страхових виплат проводиться з урахуванням вимог абз. 3 ч. 1 ст. 34 базового Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року, а саме у разі, коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком або професійним захворюванням, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Сума перерахованої щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (станом на 1 березня відповідного року) обмежується відкоригованим середньомісячним заробітком потерпілого.

При перерахуванні щомісячних страхових виплат з 1 березня для коригування середньомісячної заробітної плати застосовується коефіцієнт, на який перераховуються щомісячні страхові виплати потерпілим (членам їх сімей) за рішенням правління Фонду.

Аналогічна норма міститься й у новій редакції Порядку призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей), затвердженого постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24, згідно з пп. 3.4.4., 3.8.2. якого розмір щомісячної страхової виплати встановлюється з урахуванням коефіцієнтів перерахування, які встановлюються правлінням Фонду щороку з 1 березня; перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводиться виходячи з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат, затверджений правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Указаний Порядок призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей) затверджено відповідно до Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року, до якого внесено зміни Законом України від 23 лютого 2007 року № 717-V, що набрав чинності 20 березня 2007 року, відповідно до яких п. 7 ч. 7 ст. 17 Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року доповнено абзацом одинадцятим та визначено повноваження правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків щодо затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат.

З матеріалів справи вбачається, що Відділенням Фонду проводились перерахування щомісячних страхових виплат позивачу відповідно до постанов правління Фонду, які наявні в матеріалах справи, у кожній з яких зазначено, що такий коефіцієнт взято за даними Державного комітету статистики України.

Таким чином, проведене Відділенням Фонду перерахування належних ОСОБА_2 щомісячних страхових виплат ґрунтується на вимогах закону, а висновок судом зроблений відповідно до вимог ч. 2 ст. 29 Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року.

Крім цього, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача - ПАТ "Євраз Суха Балка" надати нову довідку про розмір щомісячних страхових виплат відшкодування втраченого заробітку, суд перевірив відповідність такого способу захисту порушеного права вимогам ст. 16 ЦК України, оскільки за її змістом кожна особа може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який визначається вказаною нормою або договором, спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини, та прийшов до вірного висновку про те, що зобов'язання відповідача надати Відділенню Фонду нову довідку не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту прав. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що право позивача взагалі порушене відповідачем й підлягає захисту в судовому порядку (ст. 15 ЦПК України), оскільки докази в підтвердження того, що позивач звертався до підприємства з урахуванням періодичності платежів, про розмір яких він був обізнаний, про видачу такої довідки, й йому в цьому відповідачем було відмовлено, в матеріалах справи відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції численних рішень судів по іншим цивільним справа, якими встановлено порушення ПАТ "Євраз Суха Балка" порядку розрахунку розміру щомісячних страхових виплат відшкодування втраченого заробітку та невірного застосування коефіцієнтів зростання посадових окладів, є безпідставними, оскільки згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню лише обставини, встановлені судовим рішення у цивільних справах, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а зазначеними судовими рішеннями не було встановлено порушення законодавства з боку ПАТ "Євраз Суха Балка" саме по відношенню до позивача ОСОБА_2

Таким чином, суд вірно відмовив в задоволенні позову з огляду на відсутність для цього підстав, передбачених відповідними нормами ЦК України.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені, не обґрунтовані, а тому немає підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: