Справа № 181/315/15-ц
Провадження № 2/181/149/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2015 р. Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді Гончаренка О.О.,

при секретарі: Васільєвій І.С.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 11 серпня 2001 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та фактично перебуває на її утриманні. Згодом сторони шлюб розірвали. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_5 не надає, участі у його вихованні не приймає.

Просить суд стягнути на її користь з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. При цьому пояснила, що їй відомо про те, що відповідач декілька місяців назад відкрив картковий рахунок на імя їхнього сина, проте на сьогоднішній день цієї картки у сина не має, вона у відповідача, коштів там не було останнім часом. Це їй відомо зі слів свого сина, який розповідав, що ця картка була ще до ОСОБА_6 і він нею протягом якогось часу користувався. На даний момент секцію карате син не відвідує, оскільки відповідач перестав за це сплачувати. Батько дитини, якщо і приймає участь у вихованні сина, але дуже не значно. Вона дуже мало заробляє, турбується, що в школі будуть платні підручники, їй немає за що утримувати сина.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, про прийняте рішення просить повідомити його письмово.

Представник відповідача з позовними вимогами погодився частково, не заперечував проти сплати аліментів, але в розмірі 1/5 частки, також заперечує факти того, що відповідач не приймає участі у вихованні сина (що підтвердив довідкою зі школи), не надає матеріальної допомоги (надав виписку з ПАТ КБ «ПриватБанк» про наявність коштів на рахунку дитини у розмірі 500,64 гривень).

Представник відповідача звертав увагу суду на те, що суд, відповідно до ч.1 ст.182 СК України, під час встановлення розміру аліментів повинен врахувати стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому зазначив, що відповідач є приватним підприємцем та в нього на сьогоднішній день немає доходу, згідно з декларацією, він сплачує кошти за спортивну секцію карате для відвідування його сином, приймає участь у його вихованні, вже надає матеріальну допомогу, у відповідача є непрацездатні батьки, яким він також надає допомогу. Стосовно перебування банківської картки у відповідача пояснив, що можливо, він взяв її, щоб здійснити якісь покупки чи поповнити.

Просить суд стягти з відповідача аліменти у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача.

Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджені та надана оцінка таким доказам:

Копією свідоцтва про народження серії 1-КИ №500136, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 23 вересня 2014 року, підтверджується, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином відповідача ОСОБА_3.

Довідкою про склад сімї №2273 від 06 квітня 2015 року, наданою виконавчим комітетом Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, підтверджується, що позивач мешкає разом зі своїм сином ОСОБА_4.

Довідкою №122 від 27 квітня 2015 року, наданою Межівською середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №1, підтверджується, що ОСОБА_3 приймає участь у навчально-виховному процесі свого сина ОСОБА_4, відвідує засідання батьківського всеобучу, цікавиться успіхами дитини, приймає участь у позакласній роботі та господарській діяльності.

Копію довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» №2380787 від 05 травня 2015 року про наявність на рахунку ОСОБА_4 коштів у розмірі 500,64 гривень суд не може прийняти, як належний доказ того, що саме відповідач здійснює перерахунок коштів своєму сину, оскільки вона належним чином не завірена, та не містить відповідної інформації про обставини, зазначені представником відповідача.

Проте, факт наявності такої картки не спростовує позивач по справі і підтверджувала, що їх син дійсно нею користувався, але, на сьогоднішній день, в нього її немає з невідомих їй причин.

Копії звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік та податкової декларації про майновий стан і доходи суд також не може взяти до уваги, оскільки ці документи належним чином не завірені.

Судом при оцінці доказів встановлено, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно, але в дуже незначному розмірі, оскільки цей факт не спростовується й позивачкою, доказів надання належного розміру допомоги суду не надано.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1 ст.182 СК України не містить вимоги про встановлення та врахування рівня доходу особи, на чию користь в інтересах дитини будуть стягнуті аліменти, до інших обставин, що мають істотне значення, при визначенні розміру аліментів, це також не відноситься, оскільки їх цільове призначення забезпечити інтереси дитини за рахунок сумісного обовязку утримання дитини.

Аналізуючи посилання представника відповідача на наявність на утриманні відповідача непрацездатних батьків, суд з урахуванням правових висновків постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» приймає до уваги, що перебування особи на утриманні конкретної особи матиме місце тоді, якщо допомога, яка надавалась, була для утриманця постійним і основним джерелом засобів до існування. А з урахуванням доходів відповідача, про які його представник повідомив, що вони відсутні, про це стверджувати не можна, тобто він своїх батьків ніяким чином не утримував та не утримує. Тобто відповідач на утриманні інших осіб взагалі не має.

Що стосується посилань представника відповідача на те, що відповідач утримує дитину, сплачує за спортивну секцію карате, слід вказати на те, що відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Сторонам двічі розяснювалося право подати докази у підтвердження своїх вимог, проте належних доказів у підтвердження наведених фактів суду надано не було.

Ч.3 ст.181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Ч.1 ст.183 частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом.

Приймаючи до уваги всі оцінені судом докази по справі, суд, прийшов до висновку про необхідність стягнення аліментів саме в частці від доходу, та виходить з імперативного припису ч.2 ст.182 СК України, за яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, та вважає, що стягнення у розмірі 1/4 частки від доходу зі встановленням найнижчої межі у вказаному вище розмірі є оптимальнішим розміром стягнутих аліментів.

Цей висновок також супроводжується значним підвищенням індексу інфляції в Україні, що суд як раз відносить до інших обставин, що мають істотне значення, і інший розмір аліментів, в розмірі 1/5 частки доходу, як просить представник відповідача, ніяк не відповідатиме забезпеченню зі сторони батька належного рівня життя дитині, яку він зобовязаний утримувати.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.10, 11, 174, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.180-184 Сімейного Кодексу України, - суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 квітня 2015 року, в особі матері ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави на

р/р 0162 ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області, МФО 805012, ОКПО 37909010, код платежу 22030001 у розмірі 243 (двохсот сорока трьох) гривень 60 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць, але може бути переглянуте за заявою відповідача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

ОСОБА_7