Справа № 212/9985/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу в складі;

Головуючого судді; ВОДОП 'ЯНОВА С.М. , при секретарі ; Комарчук С.М.,

розглянувши за участю позивача ОСОБА_4, його представника - адвоката Залюбовського В.В., відповідачки ОСОБА_6 , її представника - ОСОБА_7, у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу цивільну справу за позовом;

ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про розподіл спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя -

В С Т А Н О В И В ;

До Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу звернувся ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод в праві користування власністю.

В обґрунтування свого уточненого позову (який надійшов до суду 17 лютого 2014 року) позивач по справі зазначив, що 02 жовтня 1999 року між ним і відповідачкою по справі виконкомом Христофорівської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб.

Від цього шлюбу він з відповідачкою по справі мають двох неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя у нього з відповідачкою по справі не склалося та рішенням Жовтневого районного суду мыста Кривого Рогу від 23 листопада 2012 року їх шлюб було розірвано.

За час проживання у шлюбі ними була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_1. Так як при укладенні договору купівлі-продажу квартири з його згоди покупцем була зазначена ОСОБА_6, то і право власності на спірну квартиру в КП ДОР «Криворізьке БТІ» було зареєстровано на ім'я ОСОБА_6.

20 жовтня 2013 року він повернувся з роботи додому, але колишня дружина разом зі своїм знайомим стала вимагати, щоб він звільнив квартиру АДРЕСА_1, мотивуючи це тим, що вона являється єдиною власницею квартири і він не має ніякого права проживати в ній.

При цьому вони насильно відібрали у нього ключі від замка вхідних дверей, виставили його за двері і заборонили з'являтися в квартиру. У добровільному порядку відповідачка в справі це питання не бажає вирішувати.

Тому він в уточненому позові просить суд;

Квартиру АДРЕСА_1 визнати його та відповідачки по справі спільною сумісною власністю;

Визнати за ним, право власності на частину квартири АДРЕСА_1;

Усунути перешкоди в праві користування ним власністю - 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 зобов'язавши відповідачку по справі повернути йому ключі від замка вхідних дверей вищезазначеної квартири та не перешкоджати йому вільно користуватися квартирою;

Стягнути з відповідачки по справі на його користь витрати по справі судовий збір в сумі 344 гривні 10 копійок та витрати на правову допомогу в суді в сумі 3000 гривень.

Позивач відмовився від своїх раніше заявлених позовних вимог щодо розподілу рухомого майна, нажитого з відповідачкою у справі під час шлюбу.

Позивач та його представник, в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідачки у судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнала та подала уточнену зустрічну позовну заяву (датована 20 квітня 2015 року) до позивача по справі про розподіл майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя у якій зазначила, що основною причиною того, що відповідачка по справі звернулася до суду з позовною завою про розірвання шлюбу було те, що позивач по справі неодноразово застосовував до своєї дружини фізичну силу, при чому, все це він робив в присутності дітей, лякаючи їх та спричиняючи їм моральні страждання. Заради збереження родини відповідачка по справі все це довгий час терпіла і не зверталася до відповідних органів за захистом, так як не хотіла виносити на загальний осуд сімейні справи. Однак, позивач по справі міг застосовувати фізичну силу і по відношенню до дітей. Так через запальний характер і неврівноважену поведінку по відношенню до всіх членів родини, діти просто почали боятися батька. Крім того сплата комунальних платежів за чотирьох зареєстрованих осіб та всі основні витрати, у тому числі по утриманню дітей, були покладені на відповідачку по справі.

Ключі від квартири завжди залишалися у позивача по справі, тому він міг за нагоди прийти до помешкання, поспілкуватися з дітьми, або залишитись в ньому, і ніхто йому в цьому не перешкоджав.

06 жовтня 2013 року, близько 12 години 00 хвилин, знаходячись у квартирі за адресою: вулиця Електрозаводська, 16/32, перебуваючи у поганому настрої через суперечку стосовно побутових питань, позивач по справі почав бити відповідачку по справі руками в обличчя, по голові та рукам, чим були їй спричинені тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу в слизову оболонку верхньої губи, синців і саден верхніх кінцівок. При чому побиття відбувалося на очах у дітей, через що вони отримали черговий нервовий стрес.

В зв'язку з тим, що відповідачка по справі на той час вже не була дружиною позивача по справі, то не стала приховувати факт чергового насильства з його боку, а 07 жовтня 2013 року звернулася до відділення судово-медичної експертизи Криворізького міжрайонного відділу ОКЗ «Бюро судово-медичної експертизи» з заявою про проведення судово-медичного дослідження (обстеження), про що свідчить копія висновку спеціаліста №2534.

Крім того, 14 жовтня 2013 року відповідачка в справі звернулася до Жовтневого РВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з завою про вчинення кримінального правопорушення за фактом побиття.

Так враховуючи вищевикладене, представник відповідачки по справі вважає, що уточнені позовні вимоги щодо визнання за позивачем по справі права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 не підлягають задоволенню, у своєму зустрічному уточненому позові позивачка просить суд:

- визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю позивача та відповідачки по справі;

- відмовити в задоволенні уточнених позовних вимог позивача по справі щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1;

- визнати за позивачем по справі право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1;

- визнати за відповідачкою по справі право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1;

- відмовити позивачу в справі в задоволенні уточнених позовних вимог щодо усунення перешкоди в праві користування ним власністю - 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1, зобов'язавши відповідачку по справі повернути ключі від замка вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 та не перешкоджати вільно користуватися квартирою;

- відмовити позивачу в справі в задоволенні уточнених позовних вимог щодо стягнення з відповідачки в справі на його користь витрати по справі - сплаченої суми судового збору та витрати на правову допомог в сумі - 3000 грн.;

- стягнути з позивача на користь відповідачки в справі судові витрати, а саме; - судовий збір у сумі 1055 гривень 70 копійок, та витрати на правову допомогу у сумі - 5000 гривень;

Дослідивши матеріали цієї цивільної справи, заслухавши позивача та його представника та відповідачку та її представника, суд вважає, що уточнені позовні вимоги позивача в справі про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод в праві користування власністю повинні бути задоволені у повному обсязі. А уточнений зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 02 жовтня 1999 року між позивачем ОСОБА_4 і відповідачкою ОСОБА_6 виконкомом Христофорівської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб, а рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 23 листопада 2012 року шлюб було розірвано.

У відповідності з ч.1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Сторони у своїх уточнених вимогах відмовились від розподілу належного їм рухомого майна і просили суд вирішити їх спір тільки щодо розподілу квартири, а саме визнання частки кожного з них на це спірне житло.

Оскільки, спірна квартира АДРЕСА_1 була придбана під час перебування у шлюбі у 2003 році вона є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і кожний з них має право, на думку суду на 1/2 частину цієї квартири. Основним мотивом, яким керувалась відповідачка, не визнаючи позов ОСОБА_4, є те що вона не зможе нормально мешкати в одній квартирі з позивачем у справі, так як він грубо ставився до неї та дітей. При цьому відповідачкою у справі не надано суду належних доказів на підтвердження цих її доводів.

Відповідачка в справі під час судового розгляду визнала за позивачем право на житло у спірній квартирі, однак вважає, що йому повинно бути виділено тільки 1/4 частина спірної квартири. При цьому вона свої вимоги мотивувала тим, що позивач має велику заборгованість по сплаті аліментів на дітей. При цьому, відповідачка суду зазначила, що в даний час вона працює і живе разом з дітьми в місті Києві. А спірна квартира ніким не зайнята. За 1/4 частку цієї квартири відповідачка готова, як вона зазначила у судовому засіданні, сплатити кошти позивачу у справі.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод.

Суд вважає, що у задоволенні позовних вимог за уточненим зустрічним позовом про розподіл майна, повинно бути відмовлено, так як доводи відповідачки в справі спростовані наданими суду документами щодо сплати аліментів позивачем на утримання їх дітей.

Так ОСОБА_4 за 19 місяців період - з вересня 2012 року по 01 березня 2014 року сплатив аліментів на утримання 2-х дітей у сумі 32 921 гривень 10 копійок. Тобто приблизно по 1732 гривні в місяць на двох дітей, і відповідно по 866 гривень в місяць на одну дитину.

У зв'язку з чим суд не вважає, що позивач не сплачує аліменти на утримання дітей і тому не вбачає підстав для застосування ч.3 ст. 70 СК України, а саме; щодо збільшення ОСОБА_6 права власності до 3/4 частки майна за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням прав на житло неповнолітніх дітей.

Суд також не вбачає підстав для відмови позивачу у задоволенні його вимог щодо усунення перешкод ОСОБА_4 у праві користування його власністю - 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , так як ним надано суду докази тому, що він в даний час не має можливості потрапити до спірної квартири. Крім того, допитані судом свідки підтвердили у судовому засіданні доводи позивача відносно того, що відповідачка зі своїми знайомими перешкоджала йому користуватись квартирою та силою забрала у нього ключі від квартири.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути судові витрати по справі з відповідачки у справі на користь позивача, так як позовні вимоги суд задовольняє , а вимоги відповідачки щодо розподілу квартири ні.

Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позов ОСОБА_4 у повному обсязі та визнати за ним право на спірну квартиру у рівній частці з відповідачкою, тобто кожному по 1/2 частині спірної квартири.

А щодо зустрічного позову ОСОБА_6, то суд не вбачає підстав для його задоволення відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України.

На підставі викладеного і керуючись ч.1 ст. 60, ст.70, 71, Сімейного кодексу України, ч.3 ст. 368, 370, 372 Цивільного кодексу України, ст. 64, 65 Житлового кодексу України, ст.88, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В ;

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити у повному обсязі.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_4, та ОСОБА_6 право власності на 1/2 частини за кожним квартири АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди ОСОБА_4 у праві користування власністю - 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , зобов'язавши ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_4 у вільному користуванні часткою вказаної вище квартири.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі, а саме; -344 гривні 10 копійок сплати судового збору, та 3000 гривень за надання правової допомоги. Усього стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 3344 гривні 10 копійок.

Відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя.

На рішення суду може бути усіма учасниками процесу та зацікавленими особами подана апеляційна скарга на протязі 10 днів, з дня виготовлення повного тексту цього рішення, в палату з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: С. М. Водоп"янов