УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про виселення без надання іншого житлового приміщення за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2» (далі - ПАТ «Трест «Київміськбуд-2») звернулося до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що з вересня 1998 року позивач є власником гуртожитку по АДРЕСА_1. Під час внутрішньої перевірки було встановлено, що в кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку незаконно без будь-яких правових підстав проживає відповідач, який ніколи не перебував в трудових відносинах з позивачем, рішення адміністрації підприємства сумісно з профспілковим комітетом про надання відповідачу житлової площі в гуртожитку не приймалося. Ордер на ім'я відповідача не видавався.

14 травня 2014 року позивачем направлено лист ОСОБА_4 з пропозицією укласти договір найму житла, однак відповідач відмовився від укладення такого договору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2015 року, позов ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» задоволено.

Виселено ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5, 2006 року народження, з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ОСОБА_4 власником гуртожитку не видавався ордер на вселення в спірну кімнату, який є єдиною підставою для вселення на вказану житлову площу. Відповідач також не заперечував той факт, що не перебував і не перебуває в трудових відносинах з ПАТ «Трест «Київміськбуд-2», а зазначав, що поселився в кімнату, як чоловік ОСОБА_6, яка була членом сім'ї наймача даної кімнати ОСОБА_7

Так, ордером від 20 серпня 1990 року № 11 кімната НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_7 та членам його сім'ї ОСОБА_6 та ОСОБА_8, як працівнику позивача, для тимчасового проживання, а тому ОСОБА_4, який вселився у вказану кімнату гуртожитку в 1998 році як чоловік ОСОБА_6 набув таких же прав на вказану жилу площу, тобто, є тимчасовим мешканцем.

Відповідно до ст. 99 ЖК України тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають, незалежно від тривалості проживання та підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення.

Укладати договір найму (оренди) кімнати НОМЕР_1 з ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» відповідач відмовився.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог власника гуртожитку про виселення ОСОБА_4 та його неповнолітнього сина з кімнати без надання іншого жилого приміщення.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Є.П. Євграфова І.М. Завгородня