Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/878/15-ц Головуючий у 1-й інст. Свінцицький Л. В.
Категорія 23 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Заполовського В.Й., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання: Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Радомишль», третя особа - Реєстраційна служба Радомишльського районного управління юстиції, про розірвання договору оренди земельної ділянки

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Радомишль» (далі - ТОВ «Агро-Регіон Радомишль»). Просила достроково розірвати договір оренди землі від 07 червня 2013 року, укладений між нею та відповідачем, щодо належної їй на праві власності земельної ділянки, площею 3,8851 га, яка розташована на території Заболотської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, та скасувати його державну реєстрацію. В обґрунтування позову посилалася на те, що відповідач не виконує умов договору оренди по сплаті орендної плати та обробітку орендованих земель і її не влаштовують умови договору. Вона хоче укласти новий договір оренди землі на кращих умовах з іншим орендодавцем.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, посилається на те, що відповідач декілька років не проводить обробіток землі, у зв'язку з чим погіршується родючість земельної ділянки, та не проводить розрахунків по орендній платі за користування земельною ділянкою. Крім того, за умовами спірного договору оренди орендар без письмової згоди власника земельної ділянки може передати її в суборенду іншим юридичним особам, що суперечить вимогам ч.ч.1,2 ст.32 Закону України «Про оренду землі».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом установлено, що відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,8851 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Заболотської сільської ради Радомишльського району Житомирської області (а.с.8).

Між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Радомишль» 07 червня 2013 року укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки строком на 10 років, зі сплатою орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, обумовленої в п.5 договору, або 1025,11 грн. за кожний рік. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 34 170,35 грн. За умовами договору, орендна плата повинна виплачуватися до 30 грудня поточного року та може вноситися, як у грошовій, натуральній (шляхом видачі сільськогосподарської продукції), так і у відробітковій (шляхом надання послуг чи виконання робіт) формах (а.с.9-10).

Позивач підписала договір оренди землі без застережень, а відтак, погодилася із його умовами щодо строку, на який він укладений, розміром та формою сплати орендної плати, умовами використання земельної ділянки тощо.

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до директора ТОВ «Агро-Регіон Радомишль» про розірвання договору оренди землі, оскільки її не влаштовує розмір орендної плати, непроведення товариством сівозміну, невідповідність положень про суборенду вимогам ст.8 Закону України «Про оренду землі» (а.с.16).

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 12 грудня 2012 року у справі №14цс12, згідно з ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про орендну плату» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що у справі, яка переглядається, суд касаційної інстанції залишив поза увагою положення п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України та дійшов помилкового висновку про те, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини, не вимагають систематичної несплати орендної плати, як підстави для розірвання договору оренди.

За змістом ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що в серпні 2014 року відповідач видав ОСОБА_1 932,5 кг. зерна кукурудзи на суму 1025,75 грн. у рахунок орендної плати за 2013 рік. При цьому, відповідач повідомив суд, що проблеми з виплатою орендної плати виникли у зв'язку з тим, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не видає гроші, які є на рахунку товариства, що підтверджується листом банку за №113 (документи приєднані до матеріалів справи).

Таким чином, позивач не надала належних та допустимих доказів систематичної несплати відповідачем їй орендної плати (недоведена ознака систематичності).

Позивачем також не надано доказів щодо передачі відповідачем спірної земельної ділянки в суборенду.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для дострокового розірвання договору оренду, а тому правильно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що орендар не виконує умов використання орендованої земельної ділянки, тобто декілька років не проводить обробіток землі, у зв'язку з чим погіршується її родючість, не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення, оскільки вказана обставина, як підстава позову, в суді першої інстанції не заявлялася та не була предметом його розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду, згідно ст.308 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду залишає без змін.

Рішення законне та обґрунтоване. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: