АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

При секретарі : Кальник А.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист права на повагу до гідності та честі, відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, поширену про ОСОБА_3 на загальних зборах ЖБК «Гвардієць» в присутності ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інших членів ЖБК «Гвардєієць» проте, що ОСОБА_3 «шахрайка», «воровка», «обкрадає кооператив, знімаючи відсотки із розрахункового рахунку ЖБК «Гвардєієць» та присвоює собі ці кошти» та те, що ОСОБА_3 нанесла збитки кооперативу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 5000 грн. та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, невідповідність висновків суд обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та задоволення його позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її часткове задоволення.

Згідно п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_3 проживала за адресою АДРЕСА_1 з 1968 року по 1993 рік та з 2012 року по даний час.

Будинок за вказаною адресою є кооперативним, загальними зборами членів якого ОСОБА_3 була обрана головою правління та перебувала на цій посаді до 1993 року.

В подальшому, з 2012 року була обрана головою ревізійної комісії.

Також в зазначеному будинку проживає відповідач ОСОБА_2

Звертаючись до суду з позовом про захист права на повагу до гідності та честі, відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_3 зазначала, що при спілкуванні з нею в присутності мешканців будинку ОСОБА_2 неодноразова обзивав її в образливій формі та поширював неправдиву інформацію стосовно її суспільно-громадської діяльності як члена кооперативу, умисно підриваючи тим самим її авторитете серед сусідів.

В зустрічній позовній заяві до ОСОБА_3 відповідач просив зобов'язати ОСОБА_3 спростувати поширену проти нього інформацію стосовно його психічного стану та зловживання спиртним, стягнути моральну шкоду, оскільки вважав, що вислови ОСОБА_3 в присутності членів кооперативу принижують його людську гідність.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3, суд дійшов висновку про доведеність факту поширення відповідачем негативної інформації про позивача, зокрема про те, що вона «шахрайка», «воровка», «обкрадає кооператив, знімаючи проценти і кошти з розрахункового рахунку ЖБК «Гвардієць», які кладе собі в кишеню».

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, місцевий суд дійшов висновку про недоведеність обставин, на які посилався останній як на підставу заявлених вимог.

Судова колегія частково погоджується з вказаним висновком суду з наступних підстав.

Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Зазначений принцип закріплений в статтях ст.ст. 277, 297, 299 ЦК України, згідно яких кожен має право на повагу до його гідності та честі, недоторканності своєї ділової репутації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації в судовому порядку.

Частиною 3 ст.277 ЦК України встановлено, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила не доведе протилежного.

Разом з тим, згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Це право закріплено також у ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства.

Враховуючи вимоги ст. 179 ЦК України, предметом доказування в даному випадку є факти поширення відповідачем негативної інформації щодо позивача, яка принижує її честь та гідність, а саме поширення серед мешканців будинку №5 по вул. Алмазній в м. Полтаві , які є членами кооперативу «Гвардієць» образливих для останньої висловів про те, що вона ««шахрайка», «воровка», «обкрадає кооператив, знімаючи проценти і кошти з розрахункового рахунку ЖБК «Гвардієць», які кладе собі в кишеню».

В ході розгляду справи, судом першої інстанції встановлено, що 25 серпня 2014 року мали б відбутись загальні збори кооперативу «Гвардієць», про що були повідомлені мешканці будинку. Проте, у зв'язку з відсутністю кворуму загальні збори не відбулись, однак на подвір'ї продовжували залишатись члени правління кооперативу та деякі мешканці. Під час обговорювання питання формування тарифів та банківського обслуговування, ОСОБА_2 в образливій емоційній формі допустив негативні вислови стосовно голови ревізійної комісії ОСОБА_3, зокрема стверджував, що вона «шахрайка», «воровка», «обкрадає кооператив, знімаючи проценти і кошти з розрахункового рахунку ЖБК «Гвардієць», які кладе собі в кишеню».

Вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, показам яким суд першої інстанції дав вірну правову оцінку.

Вірно встановивши обставини справи та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності факту поширення відповідачем негативної інформації щодо позивача, яку він як особа, яка поширила цю інформацію не зміг спростувати, а відтак не довів її відповідність дійсності.

Між тим, покладаючи на відповідача обов'язок спростувати недостовірну інформацію на загальних зборах членів кооперативу «Гвардієць», суд першої інстанції не вирішив питання щодо необхідності визнання поширеної відповідачем інформації недостовірною, залишивши таким чином поза увагою роз'яснення вищевказаної Постанови Пленуму, якими зокрема передбачено, що відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність змінити судове рішення в частині зазначення в резолютивній частині про визнання поширеної ОСОБА_2 інформації стосовно ОСОБА_3 недостовірною.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди з 5000 грн. до 1000 грн., враховуючи, що саме такий розмір буде співмірним з отриманими негативними емоціями позивача внаслідок поширення відповідачем недостовірної інформації та відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зауважує, що остання не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції щодо недоведеності обставин, якими обґрунтовані зустрічні вимоги.

Зокрема, не ґрунтується на матеріалах справи твердження апелянта про те, що судом першої інстанції були порушені засади змагальності та безпідставно не викликані та не допитані його свідки.

Так, за змістом глави 5 ЦПК України пояснення свідків є доказами по справі. Одночасно ст. 131 ЦПК України визначає порядок подання доказів, в тому числі і надання суду списку свідків, які сторона вважає за необхідне допитати в судовому засіданні на підтвердження тих обставин, якими вона обґрунтовує підстави свого позову.

В цьому випадку, суд здійснює виклик свідків у відповідності до ст.ст. 74,76 ЦПК України.

Натомість, ОСОБА_2 не було здійснено подання доказів в розумінні вимог ст. 131 ЦПК України, в тому числі він не скористався своїм правом на подачу списку свідків, яких повинен був допитати суд щодо обставин його зустрічного позову. В даному випадку, позивачем за зустрічним позовом подано до суду лише не посвідчену в передбаченому законом порядку ксерокопію листа із зазначенням прізвищ та підписами під текстом, який він сам написав. Проте, відповідного клопотання про допит вказаних осіб, чиї підписи містить вказаний лист, ОСОБА_2 не заявляв.

За вказаних обставин, колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю апеляційної скарги та вважає за можливе задовольнити її частково, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 309 ч.1 п.3,4, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2015 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення наступним чином: «Визнати поширену ОСОБА_2 інформацію про те, що ОСОБА_3 «шахрайка», «воровка», «обкрадає кооператив, знімаючи відсотки із розрахункового рахунку ЖБК «Гвардєієць» та присвоює собі ці кошти, чим спричиняє кооперативу збитки» - недостовірною та зобов'язати ОСОБА_2 спростувати вказану недостовірну інформацію на загальних зборах житлово-будівельного кооперативу «Гвардієць».

Зменшити розмір моральної шкоди з 5000 грн. до 1000 грн.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

З оригіналом згідно.