Справа № 167/423/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Сіліч І.І.
Провадження № 22-ц/773/724/15 Категорія: 81 Доповідач: Веремчук Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Веремчук Л. М.

суддів - Антонюк К. І., Овсієнка А.А.,

при секретарі Черняк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рожищенського районного управління юстиції О.І.Гордійчук про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України за апеляційною скаргою заявника відділу державної виконавчої служби Рожищенського районного управління юстиції на ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 31 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 31 березня 2015 року в задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рожищенського районного управління юстиції Гордійчук О.І. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду державний виконавець подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати дану ухвалу та постановити нову ухвалу про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

В судове засідання сторони не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання. Тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання ВДВС Рожищенського РУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не наведено доказів, які об'єктивно свідчили про те, що боржником навмисно вчиняються дії спрямовані на ухилення від виконання обов'язків, а відсутність майна на яке може бути звернуто стягнення, не є тим виключним випадком застосування таких обмежень.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у відділі Державної виконавчої служби Рожищенського районного управління юстиції у Волинській області знаходиться виконавчий лист, виданий Рожищенським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Отже, законом передбачено юридичні санкції у вигляді обмеження у праві виїзду не за сам факт невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

В матеріалах справи наявна копія постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 6), однак докази того, що вищезазначена постанова направлялася боржнику відсутні.

Також державний виконавець не довів та в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник свідомо ухилявся від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а тому у суду не було передбачених законом підстав для обмеження останнього у праві виїзду за межі України.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, ухвала постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області відхилити.

Ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 31 березня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: