Справа № 464/9365/14-ц
пр.№ 2/464/337/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2015 року Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Шашуріної Г.О.,

за участю секретаря Калітовської А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з квітня 1997 року вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу з усіма ознаками шлюбно-сімейних відносин. Спочатку проживали на орендованих квартирах та в її батьків, а згодом в садовому будинку АДРЕСА_1. Вона перевезла до садового будинку свої особисті речі, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, піклувалися один про одного, поліпшували умови свого проживання та побуту, планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру. Зареєстрували шлюб тільки 26.12.2011 року. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після його смерті відкрилась спадщина. Вказувала, що під час перебування у фактичних шлюбних відносинах вони спільно здійснили реконструкцію садового будинку АДРЕСА_1 в садівничому кооперативі «Поляна», право власності на який було зареєстровано 30.12.2011 року. Було збудовано коридор, санвузол, душову, кладову, гараж, здійснено газифікацію дачного будинку, проведено воду, каналізацію, замінено підлогу, вікна, двері, здійснено ремонт садового будинку, огорожі, внаслідок чого площа цього будинку збільшилась фактично вдвічі. З урахуванням наведеного, на підставі ст. 74 СК України для вирішення майнового спору позивач просила суд встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_6 однією сім'єю як чоловіка та жінки з квітня 1997 року по 26.12.2011 року.

В подальшому позивач уточнила свої вимоги та просила суд встановити факт її проживання з ОСОБА_6 однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства в період з квітня 1997 року до 26.12.2011 року.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, наведених у заяві, просили вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, зазначав про необґрунтованість тверджень позивача, наведених у позові. Вказував, що позивачем не надано доказів реконструкції садового будинку та збільшення його площі. Так, згідно зі свідоцтвом про право власності площа будинку становить 63,5 кв.м., тоді як з технічних характеристик даного будинку вбачається, що садовий будинок з прибудовою для інженерного обладнання має загальну площу 71,2 кв.м., які були збудовані у 1983-1984 роках. Також, зазначав, що в період з 13.08.1972 року по 23.07.2002 року ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин ст. 74 СК України. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб від 26.12.2011 року серії НОМЕР_1 Скнилівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 26.12.2011 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 8.

За ОСОБА_6 30.12.2011 року на праві приватної власності було зареєстровано будинок АДРЕСА_1, про що свідчить копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.12.2011 року.

З копії свідоцтва про смерть від 05.03.2012 року серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки голови правління СКВ «Поляна» ОСОБА_6 був головою СКВ «Поляна», постійно проживав разом з дружиною ОСОБА_1 у садівничому кооперативі власників «Поляна» в АДРЕСА_1 до останнього дня життя, вів з нею спільне господарство, добудував будинок та проводив до будинку газ, воду та інші комунікації.

У відповідності до довідки комітету по газифікації будинків СКВ «Поляна» у 2010 році буди проведені роботи по подачі та користуванні газом у будинок за адресою: АДРЕСА_1, в якому проживав ОСОБА_6 та ОСОБА_1

Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, позивач посилається на приписи ст. 74 СК України.

Проте, факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності Сімейним та Цивільним кодексами України з 01.01.2004 року.

Виходячи з приписів ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту проживання позивача однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 в період з квітня 1997 року по січень 2004 року задоволенню не підлягають, оскільки чинний на час виникнення спірних правовідносин Кодекс про шлюб та сім'ю України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу.

Так, згідно зі ст. 6 КпШС України правове регулювання шлюбних і сімейних відносин в Україні здійснюється тільки державою. Визнається тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 КпШС України одруження підлягає реєстрації в державних органах реєстрації актів громадянського стану.

Отже, вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з квітня 1997 року по 01.01.2004 року не можуть ґрунтуватись на нормах Сімейного кодексу України, оскільки на час виникнення спірних правовідносин був чинний Кодекс про шлюб та сім'ю України.

Крім того, Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 21.12.2007 року№ 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_6 до 23.07.2002 року перебував в шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 04.10.2012 року серії НОМЕР_3.

З огляду на вказані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з квітня 1997 року по 23.07.2002 року, тобто до розірвання шлюбу з ОСОБА_2 не підлягають задоволенню також з вказаних підстав.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачена можливість встановлення судом факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Встановлення цього факту судом можливе у випадку, коли потрібно вирішити питання про поділ спільно набутого майна.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

З наведеного положення випливає центральна ознака подружніх відносин: спільне проживання, наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд приходить до переконання, що позивачем не було доведено та надано належних і допустимих доказів проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 як жінки та чоловіка до моменту офіційної реєстрації шлюбу 26.12.2011 року.

Так, довідка голови правління СКВ «Поляна» не є належним доказом та не містить інформації щодо предмету доказування, оскільки в ній не зазначено періоду спільного проживання та ведення спільного господарства ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Враховуючи укладення між позивачем та ОСОБА_6 26.12.2011 року офіційного шлюбу, дана довідка не може слугувати підтвердженням проживання вказаних осіб однією сім'єю до моменту офіційної реєстрації шлюбу.

З аналогічних підстав не є належним доказом довідка комітету по газифікації будинків СКВ «Поляна». Крім того, суд переконаний, що до компетенції комітету по газифікації будинків СКВ «Поляна» не входить засвідчення факту режиму проживання осіб в будинках, де виконувались роботи з газифікації.

Не є належним доказом і долучені позивачем до матеріалів справи фотографії та відеозаписи, оскільки вони також не містять інформації щодо предмету доказування. Суд не виключає існування близьких стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та спільне перебування на різноманітних подіях, проте дані світлини та відеозаписи не підтверджують спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

За твердженнями позивача нею спільно з ОСОБА_6 було здійснено ремонт та реконструкцію садового будинкуАДРЕСА_1, внаслідок чого площа цього будинку збільшилась фактично вдвічі.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.12.2011 року загальна площа будинку АДРЕСА_1 становить 63,5 кв.м.

З технічних характеристик даного будинку вбачається, що садовий будинок з прибудовою для інженерного обладнання має загальну площу 71,2 кв.м., які були збудовані у 1983-1984 роках.

Наведені обставини свідчать про безпідставність тверджень позивача щодо збільшення площі садового будинку внаслідок його ремонту та реконструкції. Будь-яких інших доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем суду не надано.

Наявність у позивача різного роду документів, таких як акту на прийом в експлуатацію димових і вентиляційних каналів від 27.10.2011 року, протоколу технічного випробування вентиляційної системи від 05.08.2011 року, технічних умов від 25.08.2009 року, робочого проекту газифікації житлового будинку від 2011 року, договору про надання послуг з газопостачання, локального кошторису на газифікацію будинку не свідчить про ведення позивачем та ОСОБА_6 спільного господарства та прийняття позивачем участі у спільних витратах. Всі наведені вище документи укладалися виключно ОСОБА_6

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7 суду показали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 90-х років проживали однією сім'єю, спочатку на квартирі на Сихові, згодом на дачі в с. Скнилів. Разом робили ремонт дачного будинку. Свідки неодноразово були в гостях у позивача та ОСОБА_6 на дачі, приймали участь у святкуванні різноманітних подій.

Проте, суд не бере до уваги показання свідків, оскільки вони перебувають у дружніх та родинних (ОСОБА_7) стосунках з позивачем та можуть бути зацікавлені в результаті розгляду справи. Крім того, ч. 2 ст. 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Показання ж вказаних свідків не підтверджуються жодними доказами.

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 15.05.2012 року № 648/0/4-12 «Щодо обов'язкових для всіх судів України правових позицій» роз'яснив, що при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а також якщо вони проживають однією сім'єю без шлюбу в період, протягом якого придбано спірне майно.

Отже, якщо сторони й перебували у фактичних шлюбних відносинах, але не проживали разом на період придбання спірного майна, незалежно від причин, положення статті 74 СК України на ці правовідносини не поширюється.

Положення частини другої статті 3 СК України, згідно з яким подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються лише офіційно зареєстрованих шлюбів (постанова від 20 лютого 2012 року N 6-97цс11).

З заяви про одруження ОСОБА_6 та ОСОБА_1 від 25.11.2011 року вбачається, що у ній зазначені різні місця постійного проживання наречених.

Наведе також унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень ст. 74 СК України.

Базпідставним є і посилання ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Львівської області від 08.10.2014 року, яким на думку позивача встановлено обставини її спільного проживання з ОСОБА_6 та здійснення ремонту садового будинку, оскільки судом розглядався спір щодо поділу спільного майна подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_2 та не досліджувались обставини, на які посилається позивач.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог позивача та необдхідність відмови у їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 158 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст.ст. 3, 21, 36, 74 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання його копії.

Суддя: