Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1891/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Стрєльнікова Д.В.

при секретарях Куртась К.В., Шуріній Н.О.,

за участю представника заявника (відповідача) ОСОБА_1 - ОСОБА_2, заінтересованої особи (позивача) ОСОБА_3,

розглянувши 22 квітня 2015 року в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в :

09.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами і скасування рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.03.2010 року у справі № 2-05-231/2010 р. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що цим рішенням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто борг в сумі 132500 грн. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області зазначену суму зменшено до 90500 грн.

Заявник вказав, що предметом позову стало відшкодування ОСОБА_3 збитків та упущеної вимоги в порядку регресу за реалізацію з аукціону вантажного сідлового тягача Рено-Магнум АЕ390, д/н НОМЕР_1 та напівпричіпу Трейлер S383EL, д/н НОМЕР_2. Заявник вважає, що судом першої інстанції не встановлено хто є власником даних транспортних засобів. Відтак не встановлено і особу, яка має право вимоги в судовому порядку відшкодування шкоди, оскільки рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.04.2008 року у справі № 2-1067/08, про яке він дізнався 15.04.2014 року, право власності на вказані транспортні засоби визнане за ОСОБА_4. Отже, на думку заявника, позивач ОСОБА_3 не мав права на відшкодування збитків в судовому порядку.

В судовому засіданні представник заявника відповідача ОСОБА_1 вимоги про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами підтримав і підтвердив викладені в заяві обставини.

Заінтересована особа позивач ОСОБА_3 з доводами заявника не погодився і вважав, що заява про перегляд рішення не підлягає задоволенню через пропуск строку звернення з нею до суду.

Інша особа, яка брала участь у справі відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився.

Заслухавши пояснення присутніх сторін і дослідивши матеріали цивільних справ суд дійшов наступного.

Із змісту заяви про перегляд рішення суду вбачається, що заявником вона подана з підстав передбачених ст. 361 ч. 2 п. 1 ЦПК України, а саме: підставою для перегляду рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Так, рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.03.2010 року у справі № 2-05-231/2010 р. частково задоволено позов ОСОБА_3 і ухвалено стягнути на користь останнього з ОСОБА_1 в порядку регресу 90500 грн. та 42000 грн. збитків (упущеної вигоди), а всього 132500 грн.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 05.12.2012 року рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.03.2010 року в частині вирішення вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 відшкодування упущеної вигоди та розподілу судових витрат скасоване і ухвалене в цій частині нове рішення. Відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позовної вимоги до ОСОБА_1 про стягнення 42000 грн. на відшкодування упущеної вигоди. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою вищого спеціалізованого суду України від 11.04.2013 року рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.03.2010 року, в частині залишеній без змін рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 05.12.2012 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 05.12.2012 року залишено без змін.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належали вантажний сідловий тягач -Е, марки RENAULT модель MAGNUM AE390, р/н НОМЕР_1, 1999 року випуску та напівпричіп платформа -E, марки ТRAILOR, модель S38EL, р/н НОМЕР_2, 1989 року випуску.

05.08.2007 року ОСОБА_1, керуючи технічно справним вказаним автомобілем з напівпричепом, рухаючись по автодорозі Львів-Кіровоград-Знамянка в районі 389 км внаслідок порушення Правил дорожнього руху України допустив зіткнення з зустрічним автомобілем НОМЕР_3 та Вольсваген ЛТ 28 д/н НОМЕР_4.

14.11.2008 року вироком Вінницького районного суду Вінницької області, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12.02.2009 року, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні вказаної ДТП і засуджений за ст. 286 ч. 3 КК України. Цими ж судовими рішеннями встановлена відповідальність ОСОБА_3 як власника джерела підвищеної небезпеки та з нього стягнуто на користь потерпілих та цивільних позивачів матеріальні збитки та моральна шкода.

Автомобіль марки RENAULT, р/н НОМЕР_1 та напівпричіп марки ТRAILOR, р/н НОМЕР_2 підлягали реалізації у встановленому законом порядку в рахунок погашення присуджених до стягнення на користь потерпілих, цивільних позивачів сум матеріальної та моральної шкоди і судових витрат.

18.11.2009 року відбувся аукціон з реалізації арештованого рухомого майна, вказаного автомобіля та напівпричепу. Відповідно до протоколу про проведення акціону з реалізації арештованого рухомого майна від 18.11.2009 року за № 07073/09-01 та акту про проведення аукціону з реалізації арештованого майна боржника від 23.11.2009 року майно, яке належало ОСОБА_3 реалізовано за 90500 грн.

В ході розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 30.03.2010 року з архіву Заводського районного суду м. Миколаєва витребувана цивільна справа з оригіналом рішення від 03.04.2008 року у справі № 2-1067/08.

Даним рішенням задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на заставлене майно, визнання права власності на нього та зобов'язання передати майно. Ухвалено звернути стягнення на заставлене майно і визнати за ОСОБА_4 право власності на сідловий тягач марки RENAULT модель MAGNUM AE390, р/н НОМЕР_1, 1999 року випуску та напівпричіп, марки ТRAILOR, модель S38EL, р/н НОМЕР_2, 1989 року випуску. Зобов'язано ОСОБА_3 передати ОСОБА_4 зазначені транспортні засоби.

Крім того, судом також отримана довідка УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 14.04.2015 року, згідно якої транспортні засоби марки RENAULT, р/н НОМЕР_1 та ТRAILOR, р/н НОМЕР_2 17.07.2007 р. були зареєстровані за ОСОБА_3 і зняті з обліку ДАІ 05.02.2010 р.

Перевіривши доводи заявника в частині того, що на момент ухвалення рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.03.2010 року ОСОБА_3 не був власником вище зазначених транспортних засобів, оскільки рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.04.2008 року право власності на них визнане за ОСОБА_4 суд виходить з такого.

Так, згідно ст. 316 ч. 1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ст. 317 ч. 1 ЦК України визначає зміст права власності, яке охоплює права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За загальним правилом ст. 210 ч. 1 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Ст. 34 Закону України Про дорожній рух передбачає, що державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Цією ж нормою визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Ст. 37 Закону України Про дорожній рух встановлена заборона експлуатації незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів.

Як вбачається з досліджених документів, наявних в матеріалах цивільних справ, після ухвалення 03.04.2008 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва державна реєстрація (перереєстрація) зазначених транспортних засобів за ОСОБА_4 як за новим власником не проводилася. Відтак за законом у нього не виникло в повній мірі право власності на присуджені транспортні засоби, оскільки без державної реєстрації він позбавлений прав користування та розпоряджання таким майном.

В той же час, довідкою УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 14.04.2015 року підтверджується той факт, що належно зареєстрованим власником транспортних засобів RENAULT, р/н НОМЕР_1 та ТRAILOR, р/н НОМЕР_2 з 17.07.2007 р. і до 05.02.2010 р. продовжував залишатися ОСОБА_5 ОСОБА_5 в цей період, тобто 18.11.2009 року, і відбувся продаж вказаних транспортних засобів з аукціону для задоволення позовних вимог потерпілих та цивільних позивачів у кримінальній справі.

Таким чином ухвалення 03 квітня 2008 року Заводським районним судом м. Миколаєва рішення про перехід прав на транспортні засоби від ОСОБА_3 до ОСОБА_4 не створило обставин, які можна розцінювати як суттєві для розгляду справи та такі, що істотно вплинули на прийняття рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2010 року.

З огляду на викладене підстави для перегляду рішення суду за новивиявленими обставинами - відсутні. Судові витрати слід залишити за заявником.

Керуючись ст. 365 ЦПК України, суд,-

У х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2010 року у справі № 2-05-231/2010 р. - залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_6

22.04.2015