_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3703/15-ц
Провадження № 6/520/232/15
УХВАЛА

про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон

20.03.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків О.В.

при секретарі - Дідур Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання Першого відділу Державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м. Одесі про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, суд, -

ВСТАНОВИВ :

19.03.2015 року Перший відділ ДВС ОМУЮ звернувся до суду із поданням, в якому просить тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього виконавчим листом № 2-479 від 10.11.2007 року, виданий Ширяєвським районним судом Одеської області щодо стягнення аліментів. При цьому заявник посилається на те, що станом на 01.03.2015 року боржником не виконане рішення суду та заборгованість за виконавчим листом складає 52 464,73 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

До судового засідання представник Першого Київського ВДВС ОМУЮ не з'явився, повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, на виконанні у Першому відділі ДВС ОМУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-479 від 10.11.2007 року, виданий Ширяєвським районним судом Одеської області щодо стягнення аліментів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 33 % всіх доходів, але не менше як 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 09.07.2007 року щомісячно до досягнення дітьми повноліття /а.с. 3/.

Постановою В-1/539 від 18.02.2008 року виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа відкрито /а.с. 5/.

Відповідно до постанови серії АА № 613463 від 22.05.2009 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1, а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та оголошено заборону на відчуження всього майна, що йому належить /а.с. 6 зворот/.

В поданні державний виконавець посилається на ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Згідно з положеннями даної статті громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконанні зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до узагальнень, наданих Верховним судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року), наголошується на тому, що ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 18 ч. 3 ст. 11Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, законодавством не передбачене обов'язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов'язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

На підтвердження заявлених вимог державним виконавцем надано копії довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 30.04.2009 року про місце реєстрації боржника за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 5 зворот/, довідку КП «ОМБТІ та РОН» що станом на 29.04.2009 року за боржником зареєстровано обєкти нерухомості, а саме: 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 /а.с. 6/, довідка В-7 за запитом відділу згідно даних АІПС «Автомобіль» за божником транспортні засоби не зареєстровані /а.с. 7/ та розрахунок заборгованості по аліментам ВП 7032251 що станом на 01.03.2015 року становить 52 464,73 грн. /а.с. 7 зворот/. З досліджених доказів вбачається, що вся інформація про матеріальне становище боржника перевірялась держвиконавцем лише в 2009 році, тобто на протязі п'яти років жодних виконавчих дій не здійснювалось.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем до подання не надано будь-яких доказів, що боржник ОСОБА_1 не виконує рішення суду у добровільному порядку та має намір ухилятися від його виконання у майбутньому.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, та з урахуванням положень узагальнень, наданих Верховним судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року), суд дійшов висновку, що подання державного виконавця задоволенню не підлягає, оскільки не доведене та не обґрунтоване.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні подання Першого відділу Державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м. Одесі про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки передбачені законодавством.

Суддя Васильків О. В.