Справа № 639/1013/15-ц
Провадження № 2/639/872/15

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Гаврилюк С.М.,
за участю секретаря Чигрінової І.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,
встановив:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом , який уточнила у судовому засіданні, до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
Позов мотивований тим, що з відповідачем позивачка з 07.11.209 року перебуває у шлюбі , від якого 29.05.2010 року народився син ОСОБА_3.
Відповідач вигнав позивачку з квартири, внаслідок чого вона разом з сином проживає за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1. Між сторонами виник спір з приводу проживання малолітньої дитини, на утримання якої ОСОБА_2 матеріальної допомоги добровільно не надає.
Так, позивачка вважає, що малолітній син повинен проживати з нею, а відповідач, який має нерегулярний мінливий дохід, сплачувати на утримання сина аліменти в сумі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали уточнений позов. Відповідач та його представник не заперечували щодо визначення місця проживання малолітнього сина разом з матірю, відповідач визнав уточнений позов і в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 600 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, надали суду висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини разом з ОСОБА_1 та просили розглядати справу без участі представника Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради .
Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачка з 07.11.209 року перебуває у шлюбі з відповідачем , від якого 29.05.2010 року народився син ОСОБА_3 ( а.с.4,5).
Після припинення сумісного проживання між сторонами виник спір щодо утримання та місця проживання їх малолітнього сина.
Відповідно до висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 16.04.2015 року зазначено за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
За правилами ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
За ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.
Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матірю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матірю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.
Судом встановлено, що батько та мати малолітнього ОСОБА_3 проживають окремо. Окрім того, як зазначив у судовому засіданні відповідач, він на теперішній час проживає без реєстрації та працює на території РФ . ОСОБА_5 зареєстрований разом з матірю за адресою: АДРЕСА_2. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 11.03.2015 року для дитини створено належні умови для проживання та розвитку. Позивачка на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває . Відповідно довідки адміністрації КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 288 ХМР» від 13.03.2015 року , який відвідує ОСОБА_3, дитиною на належному рівні піклується його матір ОСОБА_1 Батько дитини ОСОБА_2 перестав приходити в дошкільний заклад з осені 2014 року.
Позивачка є підприємцем , має дохід . Відповідач має нерегулярний дохід, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 офіційно працевлаштований.
З'ясовуючи обставини дотримання вимог законодавства щодо встановлення місця проживання малолітнього сина сторін, судом встановлено, що він більш схильний до спілкування з матірю , з якою проводить більше часу, оскільки з лютого 2015 року постійно проживає разом з матірю, окремо від батька.
Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Отже, враховуючи ставлення до дитини обох батьків, їх участь у вихованні, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у матері , відсутність у судовому засіданні 24.04.2015 року заперечень відповідача щодо місця проживання малолітньої дитини з матірю , з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з його матірю ОСОБА_1.
Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу батьків, або у твердій грошовій сумі.
Відповідно до вимог ст. 184 СК України аліменти у твердій сумі стягуються у разі, якщо платник аліментів має мінливий та нерегулярний дохід, частину доходу отримує у натурі, а також при наявності інших обставин, що мають суттєве значення.
З урахуванням конкретних обставин справи, коли позивач наполягає на стягненні з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а відповідач вказує на не стабільний характер його роботи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі.
Статтею 191 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Суд, відповідно до ч.1 ст. 182 ЦПК України при визначенні розміру аліментів, враховуючи матеріальне становище позивачки та відповідача , вимоги ч.4 ст. 174 ЦПК України щодо визнання відповідачем позову, вважає за необхідне позов задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання їх малолітнього сина аліменти щомісячно у розмірі 600 грн. з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позову до суду - 06.02.2015 року до досягнення дитиною повноліття.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Відповідно з положеннями ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 гривень 60 коп. за вимоги про стягнення аліментів, підлягає стягненню з відповідача в доход держави.Судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., сплачений позивачкою за позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини , підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.
Керуючись ст.ст. 5, 6,10, 11, 57, 60,61, 88, 208, 209, 212 -215 ЦПК України , ст.ст. 180, 181,182 184 , 191 Сімейного Кодексу України, ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з його матірю ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 600(шістсот ) гривень, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 06.02.2015 року до досягнення дитиною повноліття .
Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судовий збір у сумі 243 ( двісті сорок три) грн. 60 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір у сумі 243 ( двісті сорок три) грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк