АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа№ 2-Ц-5394/11р. Головуючий 1-ї інстанції - Шмадченко С.І.
Категорія : сімейні Доповідач - ШвецоваЛ.А
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Швецової Л.А.

судців - Даниленка В.М., Тичкової О.Ю.

при секретарі - Подпрядової В.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя ,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просив визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування свої позовних вимог позивач посилався на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з травня 1988 року, від якого сторони мали спільного сина, ОСОБА_4, який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

За час спільного проживання сторонами по справі за договору купівлі-продажу було придбано квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку було зареєстровано в КП «ХМБТІ» за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по 1/2 частині.

З огляду на викладене та керуючись вимогами ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України ОСОБА_1, вважав, що вказана квартира є об'єктом спільного сумісного майна подружжя, а ОСОБА_2 не визнає його право та перешкоджає у його здійсненні, у зв'язку з чим він був змушений звернутися до суду.

Представник відповідача по справі, ОСОБА_5 заперечував проти позовних вимог посилаючись на те, що спірна квартира була придбана за кошти, які належали відповідачці від продажу її та батька майна - квартири по АДРЕСА_4.

Рішенням. Київського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2011 року, посилаючись на те, що воно є незаконним та не обґрунтованим, ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Судова колегія, вислухавши доповідь судді, пояснення сторін що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Приймаючи рішення про відмову задоволенні позовних вимог районний суд виходив з того, що спірна квартира була об'єктом спільної сумісної власності подружжя і тому не має підстав для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всеобічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 07.05.1988 року по 25.10.2010 року.

Згідно із ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. 57-60 ЦПК.

Статтями 60,61 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов"язків щодо доказування між сторонами.

За загальним правилом. Установленим ст.. 60 ЦПК, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК.

Обставини, визнані сторонами, згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК не підлягають доказуванню.

Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права відсутня вказівка про перезподіл обов"язків доказування.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте погруддям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як убачається з матеріалів справи, 11 грудня 2001 року ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_2 та її батько ОСОБА_6 уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого продали належну їм квартиру АДРЕСА_4 за суму 7464 грн.

Того ж дня 11 грудня 2001 року ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1, яка була зареєстрована у КП ХМБТІ на праві власності по 1/2 частки за нею та її неповнолітнім сином.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком районного суду стосовно того, що позивачем в судове засідання не було надано належних та допустимих доказів в обґрунтування того, що спірна квартира була придбана за спільні кошти подружжя і не є спільною сумісною власністю подружжя.

Крім того, доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом судового розгляду, і їм дана належна оцінка у відповідності до ст. 212 ЦПК України, тобто з урахуванням належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємному зв"язку доказів у їх сукупності.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.І ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді