АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3185/15 Головуючий 1 інст. - Труханович В.В.
Справа № 639/3186/14-ц
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кокоші В.В., Бобровського В.В.,

за участю секретаря - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 січня 2015 року

по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про визнання поруки такою, що припинена; та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання поруки такою, що припинена , -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вказувало, що 06 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за яким остання отримала кредит в сумі 190 000 доларів США зі строком повернення до 08 травня 2028 року. На забезпечення виконання кредитних зобов'язань між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладені договори поруки. Зобов'язання за кредитним договором відповідачі належним чином не виконують, заборгованість за договором складає 21 677 481,65 грн.

Тому, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», з урахуванням збільшених позовних вимог (а.с.190) просило суд стягнути на його користь з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованість у розмірі 21 677 481,65 грн., а також судовий збір.

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про визнання поруки такою, що припинена.

В обґрунтуванні зустрічного позову ОСОБА_3 вказував, що додатковими договорами неодноразово було збільшено обсяг його відповідальності шляхом підвищення відсоткової ставки за кредитним договором на що він, як поручитель, згоди не давав. Крім того, вимог та письмових повідомлень від позичальника про заборгованість за кредитним договором він не отримував, що є підставою вважати договір поруки припиненим.

Тому, ОСОБА_3 просив суд визнати поруку, що укладена за договором від 06 травня 2008 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», такою, що припинена.

У червні 2014 року ОСОБА_2 також звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання поруки такою, що припинена.

В обґрунтуванні свого зустрічного позову ОСОБА_2 також вказувала на те, що додатковими договорами неодноразово було збільшено обсяг її відповідальності шляхом підвищення відсоткової ставки за кредитним договором на що вона, як поручитель, згоди не надавала. 16 серпня 2010 року вона отримала досудову вимогу від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про обов'язок сплати суми заборгованості, проте, вважає, що порука є припиненою, оскільки Банк пропустив строк пред'явлення вимоги до неї на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України.

Тому, ОСОБА_2 просила суд визнати поруку, що укладена за договором від 06 травня 2008 року між нею та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», такою, що припинена.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 січня 2015 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 06 травня 2008 року у сумі 7 026 736,32 грн. з яких: 3 513 368,16 грн. заборгованість за кредитом та 3 513 368,16 грн. пеня. У задоволенні іншої частини позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 задоволено. Визнано такою, що припинена поруку за договором поруки від 06 травня 2008 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано такою, що припинена порука за договором поруки від 06 травня 2008 року, який укладено між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у сумі 3 654 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання поруки такою, що припинена; стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у сумі 7 026 736,32 грн., судовий збір в розмірі 3 654 грн. по 1218 грн. з кожного. В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає, що договори поруки не є припиненими.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та задовольняючи зустрічні позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання за кредитним договором має виконуватися належним чином з урахуванням доведеності того, що договори поруки є припиненими.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 06 травня 2008 року між ЗАТ ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за яким остання отримала кредит в сумі 190 000 доларів США зі строком повернення до 08 травня 2028 року (а.с.4).

Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором складає 21 677 481,65 грн., з яких:

-заборгованість по кредиту - 188 927,69 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.11.2014 року становить 2 975 540,08 грн.;

-заборгованість за відсотками - 34 148,63 доларів США, що курсом НБУ станом на 13.11.2014 року становить 537 828,08 грн.;

-пеня - 18 164 113,49 грн.

У разі порушення забов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що просрочив, якщо він не приступив до виконання забов'язання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України.

На забезпечення виконання кредитних зобов'язань між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладені договори поруки (а.с.9,10).

Статтею 553 ЦК України передбачено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порука є способом забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦКЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

За змістом ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Результат аналізу зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Матеріали справи свідчать, що 16 серпня 2008 року поручитель ОСОБА_2 отримала досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.139). Шестимісячний строк в межах якого Банк повинен був пред'явити вимогу до поручителя починався 15 вересня 2010 року, після спливу тридцяти календарних днів з дати одержання вимоги, та закінчувався 15 березня 2011 року, тоді як позовні вимоги пред'явлені лише у квітні 2014 року.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про припинення договорів поруки від 06 травня 2008 року, укладених між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а також між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», оскільки поручителі згоду на збільшення відсоткової ставки за кредитним договором не надавали, а позивач належним чином не повідомляв про зміну основного зобов'язання з позичальником.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства, підстав для солідарного стягнення суми заборгованості з боржника та з поручителів, не має.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: