Справа №295/996/15-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.04.2015 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючої - судді Семенцової Л.М.,
за участі секретаря - Слончак А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський м'ясокомбінат" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -
У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином публікацією в пресі оголошення про виклик до суду, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.
За наведених обставин суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно п. 6.3 договору в разі звільнення позичальника з ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" до закінчення строку, зазначеного в п. 5.1 даного договору (до 31.01.2016 року), він зобов'язується та гарантує провести в день звільнення повернення позики у повному обсязі, якщо інше не обумовлене письмовою домовленістю сторін.
Пунктом 7.2 договору передбачено, що при простроченні строків виконання грошових зобов'язань за договором, позичальник зобов'язується сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 25 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно ст. 625 ЦК України.
Як убачається з наказу (розпорядження) керівника ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" № 1609-к від 07.08.2014 року про припинення трудового договору (контракту), відповідача, який працював водієм автотранспортних засобів, було звільнено із займаної посади за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.
Однак умови договору позики щодо повернення грошових коштів повернення позики у повному обсязі в день звільнення відповідачем не виконано, оскільки ним не надано суду доказів повернення позивачу всієї суми грошових коштів за договором.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За наведених обставин суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача нарахованих відсотків у сумі 3951,02 грн. та інфляційні нарахування в сумі 3613,45 грн., з розрахунком яких суд погоджується, так як внаслідок неповернення частини грошових коштів, отриманих у позику, відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання за вказаний період. Тому на нього має бути покладена цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ст. 625 ЦК України у виді сплати 25 % річних від простроченої суми та інфляційних нарахувань.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 158, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Богунського районного суду міста Житомира протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.М. Семенцова