Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 136, 2 кв. м, розташовану по АДРЕСА_1, шляхом продажу із укладенням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу із будь-якою особою-покупцем.

Вимоги мотивовано тим, що за кредитним договором від 01 липня 2008 року № 6/5/02/2008/890-К/38 відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 1 435 000 грн на умовах сплати 19, 9 % річних зі строком повернення до 30 червня 2023 року. Виконання зобов'язань за кредитом забезпечено іпотекою нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 136, 2 кв. м, розташованої по АДРЕСА_1 (договір від 01 липня 2008 року № 6/5/2008/980-І/04).

Посилаючись на те, що внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 12 березня 2010 року утворилася заборгованість у розмірі 1 744 333, 29 грн, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення цього боргу.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2014 року, позов задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 01 липня 2008 року № 6/5/02/2008/890-К/38 у розмірі 1 744 333, 29 грн із яких: 1 423 404, 96 грн - борг за тілом кредиту, 291 368, 47 грн - проценти, 29 559, 86 грн - пеня, звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 136, 2 кв. м, розташовану по АДРЕСА_1, шляхом продажу банком від свого імені будь-якій особі на умовах та в порядку згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що за кредитним договором від 01 липня 2008 року № 6/5/02/2008/890-К/38 відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 1 435 000 грн на умовах сплати 19, 9 % річних зі строком повернення до 30 червня 2023 року.

Виконання зобов'язань за кредитом забезпечено іпотекою нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 136, 2 кв. м, розташованої по АДРЕСА_1 (договір від 01 липня 2008 року № 6/5/2008/980-І/04).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або окремий договір між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет

іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону (ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»).

За умовами ст. 5 укладеного між сторонами договору іпотеки від 01 липня 2008 року № 6/5/2008/980-І/04, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю за цим договором (п. 5.1.).

Звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону (п. 5.3.).

Таким чином, право ПАТ КБ «Надра» звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу передбачається як нормами законодавства, так і договірними положеннями, що спростовує доводи касаційної скарги про неналежність обраного позивачем способу задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна.

На підставі заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2010 року у справі у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «Надра» відбулося звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу банком від свого імені будь-якій особі на умовах та в порядку згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Після залишення ухвалою суду від 16 вересня 2013 року заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду зі скаргою на рішення районного суду, яку мотивував зокрема тим, що іпотека припинилася на підставі ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», оскільки предмет іпотеки є знищеним.

Такі обставини заявник доказував рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 24 липня 2013 року № 461 «Про відновлення, належне утримання і приведення міської території у придатний для використання територіальною громадою стан», за змістом якого вирішено звільнити територію від безхазяйного майна, свавільно розміщених об'єктів, тимчасових будівель торгового, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, малих архітектурних форм, залишених будівельних матеріалів тощо. До переліку самовільних об'єктів по АДРЕСА_1, від яких звільняється територія м. Харкова, входить торговий павільйон з логотипом «ІНФОРМАЦІЯ_1» та павільйон очікування з логотипом «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а. с. 181, 182).

Будівля літ. «А-1» загальною площею 136, 2 кв. м, розташована по АДРЕСА_1 та передана відповідачем в іпотеку на забезпечення виконання зобов'язань за кредитом, належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 01 липня 2008 року (а. с. 186-188).

Згідно технічного паспорту від 11 серпня 2006 року спірна будівля зведена на фундаменті (а. с. 189-193).

Враховуючи те, що у рішенні виконавчого комітету Харківської міської ради від 24 липня 2013 року № 461 не зазначено про необхідність знесення саме нежитлового приміщення літ. «А-1» загальною площею 136, 2 кв. м по АДРЕСА_1, та з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів про знесення цієї будівлі у порядку виконання указаного рішення виконкому, апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи апеляційної скарги про припинення іпотеки на підставі ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Крім того, згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24 липня 2013 року № 461 на момент розгляду справи судом першої інстанції у вересні 2010 року не існувало, а тому відсутні підстави перевірки апеляційним судом повноти з'ясування судом першої інстанції обставин, на підтвердження яких це рішення подано.

Нові докази у справі можуть бути підставою самостійного позову.

Додані до касаційної скарги документи на підтвердження доводів про знищення предмета іпотеки колегією суддів відхиляються, оскільки за вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доказів у розумінні ст. 57 ЦПК України на підтвердження своїх заперечень проти розрахунку банком щомісячних платежів у графіку погашення кредиту до суду першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_3 не надавав, а тому такі доводи як підстава для скасування ухвалених у справі судових рішень є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника відхилити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко