Справа № 466/827/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 травня 2015р. Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Баєвої О.І.

при секретарі Лелик О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи Шевченківський відділ ДВС Львівського МУЮ про визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії щодо реєстрації нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в якій просить суд, визнати право власності на 1/2 ідеальної частини квартири АДРЕСА_1 відповідно до постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та відповідного акту; зняти арешт з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та зобов"язати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції провести державну реєстрацію 1/2 ідеальної частини квартири АДРЕСА_1.

Позивачка позов мотивує тим, що на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова були видані виконавчі листи № 2-291 від 28.12.2010 р. та №2-200 від 04.10.2010р. про стягнення боргу з ОСОБА_2 в сумі 170 516,00 грн. та 153 781,99 грн., які пред'явлені в Шевченківський відділ ДВС Львівського МУЮ для виконання.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було виявлено нерухоме майно боржника, а саме АДРЕСА_1, як майно набуте подружжям за час шлюбу. Так державним виконавцем було внесено подання до Шевченківського районного суду м. Львова про звернення стягнення на частку майна боржника та встановлення способу та порядку виконання рішення суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22.10.2013 р. подання задоволено, визначено частку боржника ОСОБА_2 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_3 і є майном, набутим подружжям за час шлюбу. Визначено, що ОСОБА_2 належить на праві власності 1/2 ідеальна частина згаданого майна. Також встановлено спосіб виконання шляхом звернення стягнення на належну ОСОБА_2 на праві власності 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1.

Державним виконавцем було описане і арештоване згадане майно, проведено його оцінку та передане на реалізацію, однак дане майно не реалізоване. Державним виконавцем на підставі ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" було запропоновано залишити за собою нереалізоване майно, на що вона погодилась.

29.12.2014р. державним виконавцем винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та складено відповідний акт. Після чого, вона звернулась в органи нотаріату з метою оформлення права власності на майно, однак їй було відмовлено у зв'язку з тим, що державна реєстрація нерухомого майна за ОСОБА_2 не відбувалась. Крім цього згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 03.03.2006р. по справі № 2П-2837/06 накладено арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, як забезпечення позову за її заявою. Вважає, що на даний час її права порушено, оскільки вона не може оформити права власності на майно ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу, а тому просить позов задовольнити.

Позивачка в судовому засіданні позовну заяву підтримала, дала аналогічні пояснення тим, які викладені в позовній заяві та просила позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи, був належним чином повідомлений.

Представник 3-ої особи Шевченківського відділу ДВС Львівського МУЮ в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі представника 3-ої особи, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивачки, відповідача ОСОБА_3, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова були видані виконавчі листи № 2-291 від 28.12.2010 р. та № 2-200 від 04.10.2010р. про стягнення боргу з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача в сумі 170 516,00 грн. та 153 781,99 грн., які пред'явлені в Шевченківський відділ ДВС Львівського МУЮ для виконання. ( а. с. 4, 5, 7-8)

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було виявлено нерухоме майно боржника, а саме АДРЕСА_1, як майно набуте подружжям за час шлюбу, згідно копії реєстраційного посвідчення від 13.05.2012р. спірна квартира належить відповідачу ОСОБА_3 ( а. с. 9, 10).

На підставі подання державного виконавця до Шевченківського районного суду м. Львова про звернення стягнення на частку майна боржника та встановлення способу та порядку виконання рішення суду, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22.10.2013 р. визначено частку боржника ОСОБА_2 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_3 і є майном, набутим подружжям за час шлюбу. Визначено, що ОСОБА_2 належить на праві власності 1/2 ідеальна частина згаданого майна. Також встановлено спосіб виконання шляхом звернення стягнення на належну ОСОБА_2 на праві власності 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1. ( а.с. 12-13)

На підставі постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 29.12.2014р. та акту від 29.12.2014р. - державним виконавцем у зв"язку з не реалізацією спірного майна, дане майно було передано стягувачу в рахунок погашення боргу ( а. с. 14-15).

З пояснень позивача в судовому засіданні вбачається. що вона звернулась в органи нотаріату з метою оформлення права власності на майно, однак їй було відмовлено у зв'язку з тим, що державна реєстрація нерухомого майна за ОСОБА_2 не відбувалась та згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 03.03.2006р. по справі № 2П-2837/06 накладено арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, як забезпечення позову за її заявою.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Суд вважає, що за даних обставин права позивачки порушуються, оскільки вона не може оформити права власності на майно ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу, тому вимога щодо визнання права власності на 1/2 ідеальної частини квартири АДРЕСА_1 відповідно до постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та відповідного акту є підставною та підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Згідно з ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно копії ухвали суду від 03.03.2006 року був накладений арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 6). Враховуючи те, що розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування шкоди завершився ще 11.04.2006 р., спір по даній справі між сторонами вирішено, а тому суд вважає, що вимога позивачки щодо зняття арешту з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 також підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивачки про зобов"язання відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції провести державну реєстрацію 1/2 ідеальної частини квартири АДРЕСА_1, то така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян ті їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведення: державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачені законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадо особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, н передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно, суд при вирішенні питання щодо правомірності дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень може вирішувати питання щодо відповідності таких дій нормам чинного законодавства, однак не може підміняти собою чи перебирати на себе функції суб'єктів владних повноважень у сфері адміністративного управління. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в захисті прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. Отже, реєстрація прав на нерухоме майно, відноситься до виключної компетенції державного реєстратора, а відтак судові органи не вправі перебирати на себе його повноваження.

Така позиція повністю узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24.10.2008 року, згідно з яким, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, як відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції та суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. За таких обставин, суд не вправі перебирати на себе повноваження відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

У зв'язку із наведеним позовні вимоги слід задовольнити частково, судові витрати слід покласти солідарно на відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 154, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 325, 328 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( 1955 р. н., ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/2 ідеальну частину квартири АДРЕСА_1 відповідно до постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та відповідного акту.

Зняти арешт з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 ( 1955 р.н., ІПН НОМЕР_1) сплачений нею судовий збір в розмірі 2 343, 60 грн.

На рішення Шевченківського районного суду м. Львова може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: О. І. Баєва