Справа № 581/443/14-ц
Провадження № 2/581/85/15
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2015 року Липоводолинський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Управління ДАІ УМВС України в Сумській області, Управління ДАІ УМВС України в Полтавській області,

про вилучення гуманітарного автомобіля із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

24 червня 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що 07 жовтня 1991 року ОСОБА_4, як інвалід другої групи був поставлений на облік у відділі соціального забезпечення Сумського облвиконкому для забезпечення автомобілем. 15 квітня 2004 року його було забезпечено автомобілем марки «Mazda 626», який у якості гуманітарної допомоги був наданий Головному департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської ОДА громадянином Литви ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер. Вказують, що члени його сім'ї не сплатили всі необхідні митні платежі, жоден із них не має статусу інваліда і не перебуває у черзі на забезпечення автомобілем на пільгових умовах, однак зазначений автомобіль не повернули. Зважаючи на встановлення судом в ході розгляду справи обставини видачі інвалідом довіреності на ОСОБА_3 та видачі на його ім'я тимчасового талону на право керування спірним транспортним засобом, позивач просить вилучити у відповідачів зазначений гуманітарний автомобіль.

У проведеному за допомогою відеоконференції судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позов департаменту підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі та представники третіх осіб в останнє судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У одному із судових засідань ОСОБА_2 позов не визнала, пояснивши, що ні вона, ні її чоловік на даний час не володіють спірним автомобілем і після близько 2007 року вона жодного разу цей транспортний засіб не бачила.

Допитаний у якості свідка відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, поясниши, що автомобілем марки «МАZDA 626» він керував до 2006 року та лише з дозволу ОСОБА_4 Де знаходиться транспортний засіб на даний час йому не відомо.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 станом на 28 вересня 1990 року мав статус інваліда другої групи безстроково (т.1 а.с.5).

29 січня 2003 року Головним управлінням праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації було прийнято рішення про те, що на підставі п.п.21, 28 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 1997 року № 999, ОСОБА_4, як інвалід війни другої групи, в порядку черги підлягає забезпеченню автомобілем «Таврія» на пільгових умовах з оплатою 7% вартості автомобіля з правом передачі керування члену сім'ї ОСОБА_1, який проживає разом з інвалідом і має посвідчення водія (т.1 а.с.6).

04 липня 2003 року громадянин Литви ОСОБА_6 в нотаріальному порядку погодився передати Головному управлінню праці та соціального захисту населення Полтавської області в якості гуманітарної допомоги автомобіль марки «МАZDA 626», 1995 року випуску, 1800 куб. см об'єм двигуна, номер кузова НОМЕР_1, інваліду другої групи ОСОБА_4, мешканцю АДРЕСА_1 (т.1 а.с.7).

14 квітня 2004 року вказаний транспортний засіб у якості гуманітарної допомоги самоходом перетнув митну територію України, його вартість на той час склала 29300 грн. (т.1 а.с.9).

15 квітня 2004 року ОСОБА_4 звернувся до позивача з письмовою заявою про забезпечення його автомобілем «МАZDA 626», як гуманітарною допомогою, з правом передачі керування ОСОБА_1 (а.с. 10). Цього ж дня ОСОБА_4, який на той час мешкав в АДРЕСА_2, підписав письмове зобов'язання зберігати, своєчасно проводити ремонт, правильно експлуатувати і користуватись автомобілем марки «МАZDA 626», отриманого ним від Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації в якості державної власності (т.1 а.с.10).

Із 27 липня 2004 року зазначений автомобіль марки «МАZDA 626», 1995 року випуску, 1800 куб. см, державний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1 зареєстрований на ім'я ОСОБА_4 в Лохвицькому ВРЕР ДАІ без права відчуження з правом керування ним ОСОБА_1

Із 13 березня 2007 року ОСОБА_4 був зареєстрований та почав проживати по АДРЕСА_3. За вказаною адресою ОСОБА_4 проживав з дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.24, 25).

02 вересня 2008 року ОСОБА_4 надав ОСОБА_3 нотаріальну довіреність на управління спірним транспортним засобом (т.2 а.с.19).

16 грудня 2008 року за заявою ОСОБА_4 Глухівським МРЕО Сумської області на ім'я ОСОБА_3 було видано тимчасовий (до 16 грудня 2010 року) талон на право керування автомобілем «МАZDA 626», 1995 року випуску, 1800 куб. см, державний номер НОМЕР_2 (т.1 а.с.226-228).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер.

Із матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_4 Департамент праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації неодноразово вимагав у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернення автомобіля «МАZDA 626», проте відповіді не отримав.

На час розгляду справи спірний автомобіль позивачу не повернутий, відомості про сплату податків та зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, не надходили.

Справа неодноразово розглядалася судами різних інстанцій.

Питання про вилучення після смерті інваліда, який помер у 2013 році, отриманого ним у якості гуманітарної допомоги автомобіля, суд вирішує на підставі чинних на час смерті інваліда нормативно-правових актів, зокрема Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999. Так, суд враховує правову позицію Верховного Суду України зі спірних питань, висловлену в постанові від 16 січня 2013 року.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з положеннями ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що спірний гуманітарний автомобіль вибув із володіння власника, яким є держава в особі позивача, однак доказів того, що цей транспортний засіб утримується або перебуває у володінні відповідачів, департаментом надано не було і вжитими судом заходами таких здобути не вдалося.

Ті обставини, що ОСОБА_1 мав право на управління гуманітарним автомобілем та у передбаченому порядку був вписаний до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, дочка померлого інваліда ОСОБА_2 певний час проживала з ним за однією адресою, а також надання ОСОБА_4 нотаріально посвідченої довіреності ОСОБА_3 на управління спірним автомобілем та отримання останнім тимчасового (до 16 грудня 2010 року) талону на право керування автомобілем, дають підстави лише припускати про його можливе перебування у їх володінні і не можуть вважатися належним та достатніми доказами.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки департамент в силу п.20 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позовів про витребування майна від сплати судового збору не звільнений та під час звернення з позовом його не сплатив, його слід стягнути в дохід держави в розмірі 293 грн. (1% від митної вартості автомобіля на час перетинання митного кордону України).

Керуючись ст.ст.10, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації.

Стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації в дохід держави 293 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. В. Сізов