АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/1198/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Квятковська Л.Й.
Провадження № 22-ц/789/489/15 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Костів О. З.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю представника апелянта ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду від 20 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення з приватного житлового будинку та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування затрат на ремонт та облаштування житлового будинку,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення з приватного житлового будинку, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.11.2005 року вона є власницею 71/100 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 та 0,4408 га земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1. В червні 2010 року до неї з чоловіком попросилися жити відповідачі по справі, на що вони погодились і дозволили проживати у вказаному будинковолодінні відповідачам, за що останні в свою чергу допомагали їм у веденні домашнього господарства. 31 жовтня 2012 року покійний чоловік ОСОБА_8 склав заповіт в користь ОСОБА_2 Через деякий час відповідачі почали поводитись нахабно, змінились обставини і нею було запропоновано їм звільнити займане ними будинковолодіння, однак останні ніяк не реагували на прохання, а замість того, щоб виселитися стали погрожувати і створювати проблеми та перешкоди у користуванні власністю. Рішенням Чортківського районного суду від 24.07.2013 року та ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 29.08.2013 року відмовлено в задоволенні позову відповідачів про визнання договору найму житла дійсним та таким, що був укладений на невизначений термін. Рішенням Чортківського районного суду від 30.01.2014 року та ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 27.03.2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Горішньовигнанської сільської ради, ОСОБА_1, третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання заповіту дійсним, визнання частки в спільному майні подружжя та визнання права власності на спадкове майно. Договір найму жилого приміщення з відповідачами не укладався.

В уточнених позовних вимогах ОСОБА_1 просить виселити відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_7, з приватного будинку, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1, як найманих мешканців, так як вони є для неї чужими людьми, виїхали з будинку, частину будинку закрили, зробили з неї склад, чим позбавили права повноцінно користуватися своїм власним будинком, що змусило звернутися до суду з зазначеним позовом.

В червні 2014 року відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись з зустрічним позовом до позивачки ОСОБА_1 про відшкодування затрат на ремонт та облаштування житлового будинку, в якому вказали, що їх вселення до ОСОБА_1, було за життя її чоловіка ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, мало місце в травні 2010 року, за спільною згодою подружжя. Підставою спільного проживання з ОСОБА_8 був похилий вік і необхідність постійної сторонньої допомоги і догляду, що проявилося у складанні заповіту ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_2, а ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_3, який було скасовано. Проте, за час спільного проживання з травня 2010 року, коли стосунки були добрими і ніхто з родичів не втручався, вони за усною згодою подружжя відразу після вселення вдалися до повного ремонту кухні і ванної кімнати та їх переобладнання та облаштування водопостачанням і опаленням. Зі згоди позивачки було проведено ремонт будівлі, проведено воду, опалення, на який потрачено 70 тисяч гривень, тому витрати на ремонт та облаштування будинку по АДРЕСА_1 просять стягнути з ОСОБА_1

Рішенням Чортківського районного суду від 20 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення з приватного житлового будинкузадоволено.

Виселено відповідачів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, з приватного житлового будинку по АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування затрат на ремонт та облаштування житлового будинку задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 67 816 грн. 80 коп. затрат на виконання ремонтно-будівельних робіт по облаштуванню будинковолодіння по АДРЕСА_1 та 4660 грн. понесених ними судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції за зустрічним позовом скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд безпідставно не прийняв до уваги те, що відповідачі не надали суду жодних документів щодо надання власником письмової згоди на проведення перепланування будинку, а також відсутні будь-які рішення відповідних служб та органів місцевого самоврядування на надання дозволу на виготовлення технічної документації, актів про прийняття (введення) в експлуатацію щодо влаштування газопостачання, влаштування водопостачання холодної та гарячої води, каналізації, влаштування системи опалення «тепла підлога», як це зазначено у дослідній частині висновку експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за № 909/14-22 від 21.11.2014 року.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_9 підтримала апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просить її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Задовільняючи зустрічний позов про відшкодування затрат на ремонт та облаштування житлового будинку, суд першої інстанції виходив з того, що ремонт у житловому будинку позивача-відповідача проведено за кошти відповідачів-позивачів та згоди ОСОБА_1, але між ними не було домовленості про створення спільної сумісної власності, тому позивач-відповідач ОСОБА_1 повинна сплатити грошову компенсацію вартості усіх виконаних ремонтних робіт і облаштування її будинковолодіння.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 листопада 2005 року ОСОБА_1 є власницею 71/100 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 та 0,4408 га земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1.

В червні 2010 року до неї з чоловіком ОСОБА_8 попросилися жити відповідачі-позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 разом з неповнолітніми дітьми, на що вони погодились і дозволили проживати у вказаному будинковолодінні. ОСОБА_2, ОСОБА_4 в свою чергу допомагали їм у веденні домашнього господарства. 31 жовтня 2012 року покійний чоловік ОСОБА_8 склав заповіт в користь ОСОБА_2 Через деякий час змінились обставини і відповідачам було запропоновано звільнити займане ними житло, однак останні відмовились.

Вирішуючи спір щодо відшкодування вартості ремонтно-будівельних робіт суд підставно не прийняв до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що відповідачі не надали суду жодних документів щодо надання власником письмової згоди на проведення перепланування будинку, оскільки як вбачається із пояснень свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 в суді першої інстанції, їм відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 здійснювали ремонт зі згоди подружжя ОСОБА_1, здійснювали переобладнання, викидали грубки, вставляли плитку. При проведенні робіт сім'я ОСОБА_1 була присутня і не заперечували проти переобладнань, а все проводилось за їхньою згодою.

Крім цього апелянт ОСОБА_1 знаючи про проведенні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ремонтно-будівельні роботи пов'язані з переобладнанням не зверталась в органи будівельного контролю з цього питання.

Вказане також свідчить про її згоду, як власника житла на проведення переобладнання відповідачами-позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про застосування ч. 3 ст. 61 ЦПК України, оскільки як вбачається з рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 24 липня 2013 року, саме зі згоди позивачки ОСОБА_1 було проведено ремонт будівлі, проведено воду, опалення, на який потрачено 67816.80 гривень.

Згідно висновку експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за №909/14-22 від 21.11.2014 року вартість ремонтно-будівельних робіт по облаштуванню будинковолодіння по АДРЕСА_1 становить 67816,80 гривень.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови від 4 жовтня 1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку не на підставі угоди про створення спільної сумісної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати відшкодування своїх затрат на будівництво, якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Отже, встановивши наведені обставини та врахувавши роз'яснення Пленуму Верховного Суду, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав вважати, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 набули права на відшкодування понесених ними витрат на ремонт та облаштування житлового будинку та задовольнив їх позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Євстахівни- відхилити.

Рішення Чортківського районного суду від 20 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.М. Кузьма