Справа № 463/3808/14 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/704/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
Категорія справи:27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М. і Копняк С.М.

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 07 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 07 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 за договором №22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року 12500 грн. тіла кредиту, 20972,25 грн. процентів за користування кредитом та 12500 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання, а всього на суму 45972,25 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 за договором №22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року 12500 грн. тіла кредиту, 20972,25 грн. процентів за користування кредитом та 12500 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання, а всього на суму 45972,25 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач - ОСОБА_4. Вважає рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Вважає, що перебіг позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій розпочався 05.04.2010 року та сплив 04.04.2011 року. В апеляційній скарзі просить рішення Личаківського районного суду міста Львова від 07 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено наступне, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості по договору кредиту.

В судовому засіданні встановлено, що 04.04.2008 року між КС "Либідь" в особі Львівської філії та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу надано кредит на суму 20 000 грн. на строк до 04.04.2010 року зі сплатою за користування кредитними коштами 0,13699 % від суми залишку кредиту, за кожен день користування (а.с.5-6). В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 04.04.2008 року між КС «Либідь» в особі Львівської філії та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 укладено договори поруки № 22/2008ЛФ/1 та № 22/2008ЛФ/2 відповідно (а.с.7,8), за умовами яких поручителі зобов'язались відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання позичальником зобов'язань, що випливають з кредитного договору. В разі невиконання позичальником зобов'язань за договором, позичальник та поручителі відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники.

Згідно договору про відступлення права вимоги внаслідок прощення боргу від 29.03.2013 року (а.с.3-4), до ОСОБА_3 перейшло право вимоги за згаданим вище кредитним договором, укладеним між відповідачами і КС "Либідь". Як зазначено в п. 1.2 цього договору, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, які існували на момент переходу цих прав (12 500 грн. тіла кредиту та 11 453,53 грн. процентів), а також ті, які в подальшому будуть виникати на підставі основного договору.

Встановлено, що первісним кредитором неналежно виконано умови кредитного договору та видано відповідачу ОСОБА_4 грошові кошти обумовлені договором, що підтверджується видатковим касовим ордером від 04.04.2008 року (а.с.41).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 не виконує зобов'язання по кредитному договору. Згідно п. 1.4 договору про відступлення права вимоги від 29.03.2013 року, станом на дату його підписання, частина боргу первісного кредитора перед новим кредитором складає 23953,53 грн., яка виникла на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова від 02.04.2012 року, яке набрало законної сили. 01.04.2013 року позичальнику була направлена вимога про необхідність погасити заборгованість в розмірі 23 953,53 грн. на користь нового кредитора (а.с.13), однак така вимога залишилась проігнорованою.

Згідно розрахунку заборгованості, який проведений позивачем та прийнятий судом першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, як такий, що зроблений у відповідності до умов договору, станом на дату розгляду справи заборгованість по тілу кредиту становить 12 500 грн., заборгованість по відсотках 20972,25 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що позичальник та поручителі, згідно договору поруки, відповідають перед кредитором як солідарні боржники, у зв"язку з невиконанням зобов"язань за договором кредиту та враховуючи умови договору поруки, заборгованість за кредитним договором становить 12500 грн. по тілу кредиту, 20972,25 грн. відсотки за користування коштами та 12500 грн. неустойки, а всього разом 45972,25 грн.

Згідно із п. 2.1 договорів поруки, поручителі зобов'язуються відповідати перед кредитодавцем в повному обсязі за виконання позичальником зобов'язань, що виникають з договору № 22/2008ЛФ від 04.04.2008 року, Пунктом 2.2 договору поруки передбачено, що в разі невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позичальник та поручитель відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники, в зв"язку з чим суд підставно стягнув солідарно заборгованість з відповідачів.

Колегія суддів вважає, що посилання апелянта про застосування до вимоги про стягнення пені наслідків спливу строку позовної давності є безпідставним, оскільки позовна заява пред"явлена до суду 03.04.2013 року, а обрахунок позивача стосовно розміру неустойки починається з 30.03.2013 року, тобто обрахунок здійснено з врахуванням вимог ст. 258 ЦК України, тобто межах строку позовної давності для вимоги про стягнення штрафних санкцій. Окрім того, при визначенні суми пені яку суд стягнув з відповідачів, колегія суддів вважає такою, що узгоджена з Рішенням Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасно виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року прийшов до висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з Положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Тому, Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України. Отже, колегія суддів вважає, що розмір пені що дорівнює розміру заборгованості за кредитом - 12500 грн. є розумним і обгрунтованим.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено дійсні обставини справи та застосовано норми права які підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги висновків суду жодним чином не спростовують. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід відхилити.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 07 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.М. Курій

С.М. Копняк