Провадження №2/761/1890/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

08 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Саадулаєва А.І.,

при секретарі Гаркуші Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням, шляхом вселення осіб у квартиру, зобов'язання вчинити дії, та виселення, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1), ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (далі по тексту - позивач 2) до ОСОБА_6 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_6), третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації (далі по тексту - третя особа) про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням, шляхом вселення осіб у квартиру, зобов'язання вчинити дії, та виселення.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони та троє неповнолітніх дітей ОСОБА_2 тривалий час були зареєстровані в неприватизованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Власником особового рахунку за цією адресою був ОСОБА_7, який був тестем позивача 1 та дідом позивача 2, та який також був зареєстрований за вказаною адресою. Також, раніше на вказаній житловій площі був зареєстрований син ОСОБА_7 - ОСОБА_6, тобто відповідач у справі. Влітку 2012 року відповідач змінив вхідні замки, у зв'язку з чим позивачі не мають змоги до неї потрапити. 29.11.2013 відповідач подав до Шевченківського районного суду м. Києва позов про визнання позивачів такими, що втратили право користування квартирою та скасування реєстрації, за розглядом якого було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, а саме визнано відповідачів (позивачів у даній справі) такими, що втратили право користування. В подальшому, позивачами була подана заява про перегляд заочного рішення, відповідно якої останні наголошували, що понад десять років здійснюють оплату комунальних послуг за квартиру, крім того, зазначали, що зверталися до ЖЕКу та органів внутрішніх справ з приводу неможливості користуватися жилим приміщенням, оскільки відповідачем змінено замки на дверях і останнім не надано ключа позивачам. За результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.11.2014 заочне рішення від 28.02.2014 скасовано, справа призначена до розгляду в загальному порядку. Разом з тим, ухвалою суду від 26.11.2014 провадження у справі закрито у зв'язку із смертю позивача. Враховуючи те, що на даний час відповідач займає квартиру за адресою: АДРЕСА_1, при цьому, маючи інше місце реєстрації та поживання, однак, перешкоджає позивачам користуватися вказаною квартирою, останні звернулися до суду з позовом, відповідно якого просять ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачам квартирою за адресою: АДРЕСА_1, вселити позивачів у вказану квартиру та передати їм ключі від вхідних дверей та виселити відповідача з вказаної квартири, як особи, яка самоправно займає її.

В судове засідання, яке відбулося 08.04.2015, позивачі не з'явились, про розгляд справи повідомлялися належним чином, разом з тим, через канцелярію суду представником позивачів ОСОБА_8 подану заяву, відповідно якої останній просить розглянути справу у відсутність сторони позивача та ухвалити заочне рішення.

Відповідач в судове засідання, яке відбулося 08.04.2015, повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило.

Представник третьої особи в судове засідання, яке відбулося 08.04.2015, не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, керуючись ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-IV від 18.03.2004 року(далі по тексту - ЦПК України), ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, отримавши на це згоду позивача.

Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2014, позивачів визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.11.2014, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2014 скасовано, справа призначена до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.11.2014, провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Паспортний стіл Шевченківського району м. Києва про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, та скасування реєстрації закрито у зв'язку із смертю позивача.

Відповідно до Заяви від 20.02.2013 про звернення позивача 1 до Директора КП ЖЕК "Золотоустівська" ОСОБА_9 вбачається, що позивач 1 просила не вчиняти будь-яких дій щодо реєстрації та зняття з реєстрації позивачів, оскільки в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, проживає ОСОБА_6, який створює перешкоди щодо користування квартирою (а.с. 10-11).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 22.08.2014 зверталася до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві із заявою щодо перешкоджання в доступі до квартири за адресою: АДРЕСА_1, за результатами розгляду якої їй було рекомендовано звернутися до суду (а.с. 9).

Відповідно до Довідки Форми №3 від 26.11.2013, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_7, який є власником квартири, ОСОБА_1 - невістка, ОСОБА_2 - онука, ОСОБА_3 - правнук, ОСОБА_4 - правнук, ОСОБА_5 - правнук.

Відповідно до Витяну з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_7

Разом з тим, як вбачається з Свідоцтва про смерть, Серія НОМЕР_1, актовий запис НОМЕР_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 помер (а.с. 13).

За приписами ст. 316 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16 січня 2003 р. (далі по тексту - ЦК України), правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності, відповідно до ст. 328 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

В свою чергу, положеннями ст. 317 ЦК Українивстановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, ОСОБА_7, який був власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, за життя мав права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР (далі по тексту - ЖК України), громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За приписами ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

До членів сім'ї, за положеннями ст. 64 ЖК України,належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

З долучених до матеріалів платіжних доручень вбачається, що саме ОСОБА_1 здійснювалася оплата за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-25).

В судовому засіданні встановлено, що позивачі проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, були незаконно виселені, та зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, позивачів, в силу ст. 64 ЖК України, можна вважати членами сім'ї власника житла - ОСОБА_7, у зв'язку з чим вони мають право використовувати помешкання для власного проживання, а тому позов в частині зобов'язання ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартирою, шляхом вселення вказаних осіб у цю квартиру є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Також, суд вважає за необхідне зобов'язати ОСОБА_6 передати позивачам примірник ключів від вхідних дверей квартири за адресою: АДРЕСА_1, для можливості реалізації позивачами своїх прав користування цією квартирою.

В задоволенні позовних вимог в частині виселення ОСОБА_6 із квартири за адресою: АДРЕСА_1, слід відмовити, з огляду на таке.

Позивачі просять виселити ОСОБА_6, посилаючись на ч. 3 ст. 116 ЖК України, оскільки останній самоправно зайняв житлове приміщення.

Відповідно до ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов дитини від 03.02.2014, встановлено, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, проживає ОСОБА_6 з сином ОСОБА_7 (а.с. 14).

Таким чином, ОСОБА_6 не є особою, яка самоправно зайняла житлове приміщення, зважаючи на те, власником квартири надана згода на його проживання, та зважаючи на те, що ОСОБА_6 є сином власника квартири ОСОБА_7, та відповідно до ст. 64 ЖК України, відноситься до членів сім`ї наймача, у зв'язку з чим має такі самі права і обов'язки щодо користування цією квартирою, що і позивачі.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Зважаючи на пропорційність задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208, 212, 213,215, 218, 224-233 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням, шляхом вселення осіб у квартиру, зобов'язання вчинити дії, та виселення - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, а саме шляхом вселення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, у квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_6 надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, примірник ключів від вхідних дверей квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя