АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4708/15
Головуючий 1 інстанції - Смірнова Н.А.
Справа № 629/305/15-ц Доповідач - Гуцал Л.В.
Категорія: визнання угоди недійсною
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів - Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей , -

встановила:

03 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1000 гривень, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Посилалась на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 1995 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей 2002 року та 2014 року народження.

На даний час відповідач проживає окремо від сім'ї та матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість - є працездатною особою, інших утриманців не має.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував та зазначив, що він не працює, інвалідом не є, хронічними захворюваннями не страждає, на утриманні інших дітей не має, інших стягнень по виконавчим листам не має (а.с.50).

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 травня 2015 року позов задоволено - суд стягнув на користь позивача з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно на двох дітей, починаючи з 03 лютого 2015 року та до досягнення дітьми повноліття; вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просе рішення суду змінити та ухвалити нове, яким визначити розмір аліментів у 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину. При цьому посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У судові засідання, які були проведені апеляційним судом в режимі відеоконференції з Лозівським міськрайонним судом Харківської області (за місцем проживання сторін), ОСОБА_3 не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, доказів про поважність причин неявки не надав.

ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечувала, вважала рішення суду законним і обгрунтованим.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, створення судом належним умов розгляду справи у суді, неприпустимість зловживання процесуальними права учасниками процесу, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 1995 року.

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).

Сторони хоча і знаходяться в зареєстрованому шлюбі, сімейні стосунки припинили, діти мешкають з матір'ю. ОСОБА_2 не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, при цьому той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Згідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований, за його твердженням на обліку у центрі зайнятості не перебуває, довідку про свої доходи суду не надав.

Зважаючи на такі обставини, суд першої інстанції підставно визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір платежів з розрахунку по 500 гривень на кожну дитину щомісячно, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є працездатним і має можливість сплачувати дітям аліменти у загальному розмірі 1000 гривень на місяць.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки ОСОБА_1 не надав жодних доказів на його спростування.

Даних про працевлаштування та свої доходи ОСОБА_1 не надав і суду апеляційної інстанції.

З огляду на це, підстав для зменшення розміру аліментів, визначених судом, не має.

Разом з тим, відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального права, зокрема, визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, є безпідставним, оскільки, як зазначено вище, відповідач не надав суду доказів про те, що він має стабільний дохід.

Не спростовують висновків суду та є протирічливими за змістом і посилання в апеляційній на те, що відповідач фактично живе на пенсію хворої матері та за законом повинен брати участь у витратах на батьків.

Не впливають на правильність оскаржуваного рішення і доводи апеляційної скарги стосовно наявності судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною у віці до трьох років. Дані про те, що таке рішення набрало законної сили у матеріалах справи відсутні, а за твердженням позивача рішення переглядається апеляційним судом.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції порушив права відповідача, позбавив його можливості надавати докази, висновку суду першої інстанції не спростовують, та відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України не є підставою для зміни чи скасування рішення.

Слід зазначити, що матеріали справи містять особисто написану відповідачем заяву, в якій він проти позову не заперечував (а.с.50).

Крім того, відповідач мав можливість поновити своє право на особисту участь у справі, подання доказів та заявлення клопотань під час розгляду справи апеляційним судом, проте таким правом не скористався.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді