_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1024/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2015 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевої О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту, за зустрічним позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" про встановлення факту нікчемності правочинів, -

Встановив:

ПАТ Комерційний Банк "ПриватБанк" у жовтні місяці 2013 року звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитно-заставним договором №ODH0AD40304014 від 24 квітня 2010 року у сумі 742402,61 грн., стверджуючи, що відповідачі не виконали свої зобов"язання за кредитним договором і договором поруки.

Після скасування заочного рішення, ухваленого судом за вищезазначеним позовом банку 21.01.2014 року, представник ПАТ КБ "Приватбанк" просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь банку 742402,61 грн заборгованості за кредитно-заставним договором №ODH0AD40304014, укладеним 24 квітня 2010 року між Банком і ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з"явився, про час і місце слухання справи сповіщений відповідно до вимог ст.74 ЦПК України - за останнім відомим місцем проживання і реєстрації.

Відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_3 вимоги Банку не визнали і заявили зустрічні вимоги про встановлення факту нікчемності договорів поруки від 27.04.2010 року, укладених від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4 з Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк Приват-Банк" у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором №ODH0AD40304014 від 27.04.2010 року, стверджуючи, що зазначених договорів з банком вони не укладали, підписи на договорах поруки вчинені не ними, а іншими особами.

Суд вислухав сторони, вивчив матеріали по справі і встановив наступне:

27 квітня 2010 року ОСОБА_2 отримав від ПАТ КБ "Приват Банк" за кредитно-заставним договором №ODH0AD40304014 кредитні кошти у розмірі 301395,74 грн на споживчі потреби (придбання автомобіля) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом за кінцевим терміном повернення. Строк дії договору сторони визначили до 26.04.2013 року. Повернення кредитних коштів і сплату відсотків за користування кредитом ОСОБА_2 зобов"язана був здійснювати згідно з графіком, доданим до договору кредиту.

Банк стверджує, що у якості забезпечення виконання „позичальником" зобов"язань за кредитним договором 27 квітня 2010 року банк уклав договір поруки з ОСОБА_3 і договір поруки з ОСОБА_4. За умовами договорів поруки „поручителі" зобов"язалися відповідати перед „Кредитором" по зобов"язаннях ОСОБА_2 за договором кредиту за №№ODH0AD40304014.

27 квітня 2010 року банк виконав свої зобов"язання за договором кредиту і за дорученням ОСОБА_2 перерахував грошові кошти: автосалону у розмірі вартості автомобіля, страховій компанії - на сплату страхових внесків, на рахунок ДП "Інформаційний центр" на сплату за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, банку за надання фінансового інструменту - на загальну суму 301395,74грн. З травня місяця 2010 року ОСОБА_2 не повертає кредит і не сплачує відсотки за користування кредитом. Досудову вимогу Банку про усунення порушень умов кредитного договору Позичальник і Поручителі залишили без уваги, тому Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з позичальника та поручителів в солідарному порядку суми боргу за договором кредиту у сумі 742402,61 грн, де борг за тілом кредиту - 238095,24 грн, заборгованість за відсотками - 104684,46 грн, заборгованість по комісії за обслуговування кредиту -30123,87 грн, пеня за порушення умов договору кредиту - 333908,44 грн, штраф 250 грн (фіксована частина), штраф 35340,6 грн (процентна частина).

На підтвердження своїх вимог Банк надав до позову на такі докази: договір кредиту від 27.04.2010 року, договори поруки , розрахунок заборгованості за договором кредиту, квитанції на судові витрати, досудові вимоги і повідомлення Банку на адресу відповідачів, статутні документи Банку.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4, не визнаючи позов банку стверджували, що з ПАТ КБ "Приватбанк" у будь-яких договірних відносинах не перебувають, що договори поруки з банком на забезпечення кредитних зобов"язань ОСОБА_2 не укладали, що підписи на договорах поруки вчинені не ними, а іншими особами (особою). Позивачі за зустрічним позовом вважають договори поруки нікчемними правочинами і вимагають від суду ухвалити рішення про встановлення факту нікчемності правочинів.

При вищевикладених обставинах суд вважає позов банку підлягаючим частковому задоволенню, а вимоги бояковського Є.Є. і ОСОБА_4 підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав:

27 квітня 2010 року Банк і ОСОБА_2 уклали кредитний договір на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості грошових коштів у сумі 301395,74 грн. При укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способів забезпечення зобов"язань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Договір сторони уклали в письмовій формі. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами. Ст.611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов"язаня настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Умови Договору передбачають відповідальність позичальника за несвоєчасне погашення кредиту та не сплату процентів за користування кредитом - позичальник сплачує пеню і штраф. Надані суду докази свідчать про невиконання ОСОБА_2 зобов"язань за договором кредиту, тому вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За клопотанням відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_5 по даній справі суд призначив почеркознавчу експертизу з питання : підписи на договорах поруки від 27.04.2010 року виконавні ОСОБА_3 і ОСОБА_4 чи іншою особою (особами). Ухвала суду експертною установою повернута без виконання з тих підстав, що суд не надав перші примірники договорів поруки(ухвалою суду банк зобов"язаний був надати зазначені договори або до суду або до експертної установи). У сьогоднішньому судовому засіданні у представника банку перші примірники оспорюваних договорів поруки відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Договори поруки від 27.04.2010 року, укладені від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4 з ПАТ "Комерційний Банк Приват-Банк" у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором №ODH0AD40304014 від 27.04.2010 року є недійсними, т.я. їх нікчемність (недійсність) прямо встановлена законом, та визнання недійсними цих правочинів судом не вимагається.

Верховний Суд України в ч.ч.4, 5 Постанови ПВС України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснив судам України, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

У даному випадку ПАТ "Комерційний Банк Приват-Банк" не визнає того, що договори поруки не містять підписів поручителів ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а отже є нікчемними, та звертається до суду з вимогою про застосування наслідків порушення зобов'язань за кредитним договором №ODH0AD40304014 від 27.04.2010 року з відповідним стягненням з поручителів ОСОБА_3, ОСОБА_4 грошових коштів на користь банку, існує очевидна наявність спору між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ПАТ "Комерційний Банк Приват-Банк" стосовно наявності факту нікчемності цих правочинів, який може бути вирішено на даний час в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку це судовий збір у сумі 3441 грн.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (м.Дніпропетровськ 49094, вул.Набережна Перемоги,50 МФО305299, , п/рах 3111) - 742402 грн 61 коп (сімсот сорок дві тисячі чотириста дві грн. 61 коп) за договором № ODH0AD40304014 від 27.04.2010 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" судовий збір у сумі 3441 грн.Зустрічний позов ОСОБА_3 і ОСОБА_4 задовольнити.

Встановити факт нікчемності договорів поруки від 27.04.2010 року, укладених від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4 з Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк Приват-Банк" у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором №ODH0AD40304014 від 27.04.2010 року.

Застосувати наслідки нікчемності договорів поруки від 27.04.2010 року, укладених від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4 з Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк Приват-Банк" у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором №ODH0AD40304014 від 27.04.2010 року шляхом відмови у задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк Приват-Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ODH0AD40304014 від 27.04.2010 року.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.