Справа № 161/695/15-ц
Провадження № 2/161/1020/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

при секретарі - Фурман Ю.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди. Вказує, що йому на праві власності належало 8 бджолосімей. Вулики розміщені біля будинку по АДРЕСА_1. З метою збільшення медосборних умов місцевості, він на земельній ділянці площею 0,50 га, яка належить на праві власності його дружині, та навесні 2014 року посіяв медоносні рослини. В червні 2014 року в період цвітіння медоносів відповідач ОСОБА_2 за згодою власника земельної ділянки ОСОБА_3, розмістив в межах 100 м на суміжній земельній ділянці 19 вуликів, а пасіка знаходилась на перельоті бджіл. Його пасіка, котра була на перельоті піддалася нападу з боку чужих бджіл і розграбуванню. Таким чином, внаслідок неправомірних дій відповідача щодо розміщення пасіки з порушенням допустимої відстані між пасіками та земельною ділянкою засіяною медоносами, продуктивність його бджіл знизилась і він недоотримав 30 кг меду. Зазначає, що на його неодноразові звернення про перевезення бджіл в інше місце відповідач не реагував. Просить стягнути із ОСОБА_2 6150 грн., з яких матеріальної шкоди 3150 грн. та 3000 грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав. Додатково суду пояснив, що без його дозволу відповідач неправомірно поставив пасіку, внаслідок чого продуктивність його бджіл знизилася і він недоотримав 30 кг. меду.

Відповідач ОСОБА_2 щодо заявлених вимог заперечив та просив у задоволення позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши та оцінивши подані суду докази у їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що на праві власності ОСОБА_4 - дружині позивача ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,50 га біля будинку по АДРЕСА_1. Позивач розмістив на вказаній земельній ділянці пасіку, яка містила 8 бджолосімей (а.с.22-24, 26).

Для утримання вказаної пасіки позивач ОСОБА_1 на вищевказаній земельній ділянці засіяв медоносні рослини фацелію та вики (а.с.15,17).

Крім того, в червні 2014 року на земельній ділянці по АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_2 розмістив 19 вуликів (а.с. 18-19,21). Дана обставина також була підтверджена поясненнями сторін, а також показами свідка ОСОБА_5, який в судовому засіданні ствердив той факт, що пасіка відповідача була розміщена за його згодою на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності.

11 червня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до сільської ради із заявою про перенесення пасіки відповідача ОСОБА_2, яка була розміщення без його дозволу та погодження, у порушення правил ведення бджільництва (а.с.22).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1-2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як роз'яснено в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (із послідуючими змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, для відшкодування шкоди позивачу необхідно довести у сукупності неправомірність поведінки відповідача, наявність шкоди, причинний зв'язок між неправомірною поведінкою відповідача та шкодою, наявність вини відповідача у завданні шкоди.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог позивачем не подано та в ході розгляду справи судом не здобуто.

Так, статтею 38 Закону України "Про бджільництво" визначено, що відповідальність за порушення в галузі бджільництва несуть особи, винні у: неповідомленні (приховуванні) або наданні неправдивої інформації про виникнення загрози бджолам при застосуванні засобів захисту рослин; порушенні технології вирощування рослин сільськогосподарського та іншого призначення, що призвело до погіршення умов у ареалах розселення бджіл; реалізації продуктів бджільництва та їх сумішей, що не пройшли ветеринарно-санітарної експертизи; ухиленні від обов'язкової ветеринарно-санітарної експертизи продуктів бджільництва та їх сумішей; порушенні правил ввезення на територію України та вивезення за її межі бджіл та продуктів бджільництва; реалізації на території України не зареєстрованих в Україні засобів захисту бджіл. Законами України може бути встановлено відповідальність також за інші види порушень у галузі бджільництва.

Згідно із ст. 39 Закону України "Про бджільництво", шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про бджільництво, відшкодовується в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Так, із пояснень позивача ОСОБА_1 та показів свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 вбачається, що відповідачем було порушено правила розміщення пасіки, остання розміщена без належного ветеринарного паспорта та у межах перельоту бджіл із пасіки ОСОБА_1, а останній не надав згоду на розміщення пасіки відповідача.

Статтею 15 Закону України "Про бджільництво" визначено, що розміщення пасік на земельних ділянках інших власників або користувачів здійснюється за їх згодою. Із аналізу вищевказаної норми, суд вбачає, що на розміщення пасіки необхідна лише згода власника чи користувача такої земельної ділянки, в отриманні згоди власника чи користувача суміжної земельної ділянки немає необхідності. Так, із пояснень відповідача ОСОБА_2 вбачається, що останній розмістив пасіку на земельній ділянці із дозволу власника даної земельної ділянки - ОСОБА_5, котрий у судовому засіданні ствердив вказані обставини, а тому суд не приймає до уваги доводи позивача щодо необхідності отримання його дозволу на розміщення пасіки на суміжній земельній ділянці.

Посилання позивача ОСОБА_1 на обставини порушення відповідачем ОСОБА_2 правил перевезення пасіки, розміщення пасіки, відсутності у відповідача ветеринарно-санітарного паспорта на пасіку не є належними доказами вини відповідача у завданні збитків, оскільки вказані порушення не тягнуть за собою цивільно-правову відповідальність, а є підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності в порядку передбаченому КУпАП. Водночас, ОСОБА_2 за вищевказаними фактами не був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності вини відповідача ОСОБА_2 у завданні шкоди, а тому у задоволенні позовних вимог щодо стягнення збитків слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як вбачається із п. ч. 2 ст. 22 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Враховуючи, що позивачем ОСОБА_1 не доведено вини відповідача ОСОБА_2 у завданні шкоди, суд приходить до висновку, що вимоги останнього про стягнення моральної шкоди є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 16, 22, 319, 1166, 1167 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М.