Кодимський районний суду Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 503/530/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2015 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Гури А.І.

при секретарі Поліковській О.І.

за участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Лабушненської сільської ради, Кодимського району, Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, 17 березня 2015 року, звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті діда - ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивачі посилалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід - ОСОБА_3. Після смерті залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 2,62 га на території Лабушненської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлого, який був утрачений. Вони, як спадкоємеці за заповітом, у встановлений законом строк звернулись до нотаріуса за оформленням спадщини, однак отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно - державний акт на право власності на землю. Про втрату державного акту на право власності на землю вони публікували оголошення в газеті «Вісті Кодимщини».Звернувшись до відділу Держземагенства з проханням видати дублікат правовстановлюючого документу - отримали відмову з огляу на те, що законом не передбачена видача дублікатів державних актів на землю. Все вище назване і змусило їх звернутися до суду за захистом свого права. Просять визнати за ними в порядку спадкування за заповітом право власності в рівних частках на: земельну ділянку площею 2,62 га на території Лабушненської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, який був утрачений.

Представник відповідача (Лабушненської сільської ради, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вислухавши вимоги позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом установлено, що ОСОБА_3 був власником земельної ділянки площею 2,62 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території Лабушненської сільської ради за межами села (Інформація відділу Держземагенства в Кодимському району Одеської області №34 від 30 березня 2015 року).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2, видане 24 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області).

Як убачається з дослідженого судом заповіту від 14 квітня 2014 року (зареєстрованого в реєстрі за №23 по Лабушненській сільській раді), ОСОБА_3 на випадок своєї смерті, заповідав земельну ділянку площею 2,62 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю в рівних частках, ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Частиною першою статті 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Своїм правом спадкоємця за заповітом позивачі скористалися, подавши заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Однак, отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю на ім»я ОСОБА_3 (лист державного нотарісуа №247/02-14 від 05 березня 2015 року).

Те, що зазначений правовстановлюючий документ був утрачений підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№11 від 14 березня 2015 року).

Згідно Інформації відділу Держземагенства у Кодимському районі Одеської області №37-/20/15/03-03 від 10 квітня 2015 року, видати новий Державний акт на право власності на землю або дублікат цього документу на ім»я ОСОБА_3 не є можливим у зв»язку з тим, що оформлення правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку здійснюється у вигляді свідоцтва або витягу про право власності на нерухоме майно територіальними органами Міністерства юстиції України, які є органами державної реєстрації прав.

Спадкоємці (дружина померлого - ОСОБА_4), які мали право на обов»язкову частку у спадщині (ст.1241 ЦК України), від своєї частки у спадщині відмовилася на користь позивачів (заява, зареєстрована в реєстрі за №17 по Лабушненській сільській раді).

Докази, надані позивачами є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України).

Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності.

Відтак, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачами є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно.

З огляду на викладене суд констатує, що позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3, набувши тим самим право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 2,62 га на території Лабушненської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, який був утрачений.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1235 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України, ст.ст.10,60, 174, 213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Лабушненської сільської ради, Кодимського району, Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 2,62 га, вартістю 58978 грн. 40 коп. в рівних частках кожній, на території Лабушненської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Кодимською райдержадміністрацією 24 березня 2004 року на ім»я ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, який був утрачений.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.І.ГУРА