Провадження №2/200/303/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 квітня 2015р. Бабушкінський райсуд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Решетніка М.О.

при секретарі - Тиханській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ПАТ "КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 "Про стягнення заборгованості", -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11 квітня 2008р. між ними та ТОВ "Трейден" був укладений кредитний договір №2008-064, на підставі якого останньому було надано кредит у розмірі 228825грн. зі сплатою 21% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 11.04.2012р. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ними та відповідачем 11.04.2008р. було укладено договір поруки. Свої зобовязання за кредитним договором ТОВ "Трейден" належним чином не виконав, у звязку із чим станом на 02.10.2014р. виникла заборгованість в розмірі 788525грн.52коп., з яких: заборгованість по кредиту в сумі 189431грн.12коп., заборгованість по процентам за користуванням кредитом в сумі 355061грн.41коп., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в сумі 244032грн.88коп. 04.06.2010р. Жовтневим райсудом м.Дніпропетровська було постановлено рішення, яким стягнуто солідарно з ТОВ "Трейден" і ОСОБА_1 заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 210421грн.24коп. У звязку із чим просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 68грн.91коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 344720грн.24коп., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в сумі 244011грн.38коп., а всього 588800грн.53коп., а також судові витрати в сумі 3654грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та застосувати до вимог позивача строк позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін і дослідивши матеріали справи суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як встановлено у судовому засіданні, 11 квітня 2008р. між ПАТ "КБ "Приватбанк" та ТОВ "Трейден" був укладений кредитний договір №2008-064, за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 228825грн. зі сплатою 21% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 11.04.2012р. (а.с.9-12).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ "КБ "Приватбанк" та відповідачем ОСОБА_1 11.04.2008р. було укладено договір поруки №2008/064.

В звязку з неналежним виконанням ТОВ "Трейден" умов кредитного договору станом на 02.10.2014р. виникла заборгованість перед банком в розмірі 788525грн.52коп., з яких: заборгованість по кредиту в сумі 189431грн.12коп., заборгованість по процентам за користуванням кредитом в сумі 355061грн.41коп., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в сумі 244032грн.88коп. (а.с.3-4).

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Частиною 1 ст.252 ЦК України передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

У відповідності до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно до ч.ч.1,5 ст.254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно до ч.ч.1,5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У відповідності до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторонни у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 цієї статті сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно до ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не можу бути скорочена за домовленістю сторін.

Відповідно до п.6.4 Кредитного договору нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбачений п.п.6.1,6.2,6.3 здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобовязання повинно було бути виконане позивальником.

А згідно п.12 Договору поруки сторони прийшли згоди, що строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом 5 (пять) років.

Тобто, відповідно до наведених положень законодавства, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинно обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як встановлено судом та зазначено у позовній заяві, позивач реалізував своє право в примусовому порядку через суд, а саме 14 грудня 2009р. звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ "Трейден" і ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, а 04.06.2010р. Жовтневим райсудом м.Дніпропетровська було постановлено рішення, яким стягнуто солідарно з ТОВ "Трейден" і ОСОБА_1 заборгованість станом на 27.11.2009р. в сумі 210421грн.24коп. (а.с.67-69).

Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.31 своєї Постанови №5 від 30 березня 2012р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вказав, що, враховуючи положення п.7 ч.30 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Позивач звернувся з позовною заявою 04 листопада 2014р., пропустивши трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ "КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3,10,11,57,60,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ПАТ "КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 "Про стягнення заборгованості" - відмовити.

Строк апеляційного оскарження рішення 10 днів.

Суддя