Справа № 459/1193/15-ц Провадження № 22-ц/773/1525/15 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Категорія: 34 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів - Антонюк К.І., Овсієнка А.А.

при секретарі - Черняк О.В.

з участю:

представника відповідача Хабарової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог покликався на те, що 28 вересня 2013 року на перехресті вул.вул. Дорошенка та Сірка у м. Нововолинську за участю автомобіля марки «Ауді А6 AVANT 2.5 TDI», легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та застрахованого Приватним акціонерним товариством (далі по тексту ПрАТ) «Страхова група «ТАС» відповідно до Полісу № АВ/9463573 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9463578 від 28 листопада 2012 року автомобілем марки «Mercedes Benz Vito", реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Вартість матеріального збитку, завданого позивачу ОСОБА_2, відповідно до висновку № 304 експертного автотоварознавчого дослідження від 09 листопада 2013 року становить 27 193 грн. 42 коп.

Відповідач ПрАТ «Страхова група «ТАС» взяв на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам. Однак, спричинені збитки в межах ліміту страхової суми страховою компанією не відшкодовані, у зв'язку із чим, позивач просив стягнути із страхової компанії 22 341 грн. 66 коп. невиплаченого страхового відшкодування, 3 756 грн. 60 коп. пені та 2 000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 28 098 грн. 26 коп.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному об'ємі. Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ПрАТ «Страхова група «ТАС» недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 22 341, 66 грн., пеню в розмірі 3 756, 60 грн., витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги в розмірі 2 000 грн., а всього 28 098, 26 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Страхова група «ТАС» вказував на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції через неповноту з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача апеляційну скаргу із наведених у ній мотивів підтримала, тоді як позивач та його представник в судове засідання не з'явились, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а тому колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Ст. 985 ЦК України визначено, що страхувальник має право укласти із страховиком на користь третьої особи, які страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку.

Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 28 вересня 2013 року на перехресті вул.вул. Дорошенка та Сірка у м. Нововолинську ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Ауді А6 AVANT 2.5 TDI», легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_2 скоїв зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz Vito", реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу під керуванням ОСОБА_5 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Страхова група «ТАС», відповідно до Полісу № АВ/9463573 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28 листопада 2012 року. П. 4 Полісу визначено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого), який складає 50 000 грн., франшизу встановлено в розмірі 00, 00 грн. (а.с. 128).

Відповідно до Звіту № 2013/2122 від 21 жовтня 2013 року про оцінку транспортного засобу (а.с. 88-108 зворот), проведеного суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 ринкова вартість не розмитненого автомобіля «Ауді А6 AVANT 2.5 TDI», легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_2 дорівнює вартості матеріального збитку та складає 11 465, 47 грн.

Відповідно до Звіту № 2014/2433 від 11 серпня 2014 року про визначення вартості конструктивно знищеного колісного транспортного засобу (а.с. 109-117) проведеного суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 ринкова вартість конструктивно знищеного колісного транспортного засобу автомобіля «Ауді А6 AVANT 2.5 TDI», легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 604, 71 євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 30 вересня 2013 року становить 6 613 грн. 71 коп.

Тобто, відновлювати пошкоджений транспортний засіб, шляхом ремонту є економічно недоцільним.

В матеріалах справи наявний Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 304 від 09 листопада 2013 року та два вищевказані Звіти. Вартість транспортного засобу у яких за своїм розміром відрізняється, що зумовило зовсім різні цифри у розрахунках про розмір страхового відшкодування, необхідного для відновлення порушеного права позивача.

Враховуючи те, що пошкоджений транспортний засіб зареєстрований в Республіці Польща, а на митну територію був ввезений без сплати податків (митного збору та акцизного збору) та збору при першій реєстрації транспортного засобу в Україні, на думку колегії суддів, в зазначеному випадку, до уваги слід брати вищевказані Звіти, а не висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 304 від 09 листопада 2013 року, наявний в матеріалах справи, так як при проведенні даної експертизи, на час виконання дослідження, була взята середня по Україні ринкова ціна продажу розмитнених і зареєстрованих в Україні автомобілів, ідентичних дослідженому на момент його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 28 вересня 2013 року, тоді як ринкова вартість не розмитненого транспортного засобу, на думку колегії судів, не може прирівнюватись до ринкової вартості розмитненого транспортного засобу, яка є значно більшою.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визначенням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем чи експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 30.2 ст. 30 цього ж Закону передбачено, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 15 роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Дорожньо-транспортна пригода, яка сталася на перехресті вул.вул. Дорошенка та Сірка у м. Нововолинську була визнана за повторним зверненням позивача ОСОБА_2 ПрАТ «Страхова група «ТАС» страховим випадком, у зв'язку із чим, страховою компанією було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 4 851 грн. 76 коп. (11 465 грн. 47 коп. - 6 613 грн. 71 коп.), де 11 465 грн. 47 коп. - матеріальний збиток заподіяний транспортному засобу ДТП; 6 613 грн. 71 коп. - вартість транспортного засобу в пошкодженому стані (а.с. 11).

Згідно із платіжним дорученням № 18838 від 13 серпня 2014 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» виплатило ОСОБА_2 4 851 грн. 76 коп. (а.с. 119).

Із змісту позовної заяви, заяви про перегляд заочного рішення, письмових заперечень надісланих на адресу апеляційного суду вбачається, що позивач не погодився на визнання пошкодженого транспортного засобу фізично знищеним, тому відповідно до зазначених норм матеріального права, йому підлягає до відшкодування різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, виплата страховою компанією шкоди в розмірі 4 851 грн. 76 коп. (11 465, 47-6 613,71) є законною і обґрунтованою.

Враховуючи те, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, оскаржуване рішення, відповідно до вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317-319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2015 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, пені та витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді