У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2015 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Оноківської сільської ради, ОСОБА_2 про повернення земельної ділянки у власність територіальної громади с.Оноківці, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку,-

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернулася з позовною заявою ОСОБА_1 до Оноківської сільської ради, ОСОБА_2 про повернення земельної ділянки у власність територіальної громади с.Оноківці, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.

Розпорядженням керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду від 15.10.2015 р. призначено автоматичний перерозподіл справи № 308/4036/15-ц, оскільки ухвалою від 13.10.2015 року був задоволений самовідвід судді Лемак О.В. та передано її на розгляд судді Бенца К.К.

До вирішення питання про прийняття справи до свого провадження суддею Бенца К.К. заявлений самовідвід для забезпечення повного, об'єктивного та неупередженого розгляду справи, з підстав передбачених п.4 ч.1 ст. 20 ЦПК України, та з мотивів, що голова Оноківської сільської ради ОСОБА_3 перебуває в дружніх стосунках з чоловіком судді Бенца К.К.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Підстави для відводу ( самовідвіду) судді визначено ст. 20 ЦПК України.

Зокрема, згідно п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.9 Конституції України, ст.20 ЦПК України суддя не може брати участь у розгляді справи, оскільки є обставини, які викликають сумнів в його безсторонності, а отже і об'єктивності.

Так, відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатись субєктивними та обєктивними критеріями. Відповідно до субєктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету ОСОБА_4 Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких звязків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: ніхто не може бути суддею у власній справі. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Так у справі «Пєрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 р. Європейський суд уточнив зміст поняття «неупереджений суд», зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що субєктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, обєктивний - визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий -у з'ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Враховуючи викладене, в силу статті 20 ч.1 п.4 ЦПК України з врахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, для забезпечення умов, за яких у сторін не виникло б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом , з метою запобігання у подальшому нарікань на необ'єктивність та упередженість головуючого, а також звинувачень у заінтересованості в результаті розгляду справи, заявлений самовідвід судді підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 20, 23-25, 208-210 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Задовольнити заяву головуючого судді Бенца К.К. про самовідвід по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Оноківської сільської ради, ОСОБА_2 про повернення земельної ділянки у власність територіальної громади с.Оноківці, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.

Передати матеріали цивільної справи № 308/4036/15-ц канцелярії Ужгородського міськрайонного суду для виконання вимог, передбачених ст. 25 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5