У Х В А Л А

Іменем України

02 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Ігнатюка Б.Ю., Мацунича М.В.

при секретарі - Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 24 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні будинком,-

в с т а н о в и л а :

Зазначеним рішенням суду першої інстанції вищевказаний позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснити перебудову покрівлі житлового будинку в АДРЕСА_1 відповідно до проектної документації будівельного паспорту № 405 від 27.12.1991 року влаштувавши ухил покрівлі в сторону власного домоволодіння на АДРЕСА_2

Відповідачі не погодилися з вказаним рішенням, порушили питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріально та процесуального права.

В судовому засіданні представник апелянтів та ОСОБА_2 скаргу з наведених підстав підтримали.

Представник позивача вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до твердження апелянтів про те, що в позовній заяві позивач ОСОБА_3 зазначає, що вона являється власником будинку за адресою: АДРЕСА_2, на підтвердження зазначеного надає реєстраційне посвідчення видане Хустським ДПТІ 05.04.1967 року в якому зазначена адреса АДРЕСА_3, а позовні вимоги заявлені позивачкою, як власник будинку за №44, тобто жодні права та інтереси ОСОБА_3 не порушені; крім цього, відповідно до п.3.25 ДБН 360-92 для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1.0 метра, будинок апелянтів збудований на відставні більше 1 метра від межі земельної ділянки №44 та на будинку влаштовані снігозатримувачі та стоки атмосферних опадів, які запобігають стіканню опадів на територію суміжних ділянок.

Однак, зазначені доводи не можуть бути прийняті до уваги на підставі наступного.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_3 є власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2, що стверджується реєстраційним посвідченням від 5 квітня 1967 року, яке зареєстровано в реєстрову книгу № 7 за реєстровим № 2.176 , а також довідкою № 1552 від 15.08.2012 року виданої Хустським ДПТІ. Інша 1/2 частина житлового будинку відповідно до вищезазначених документів належить чоловіку позивачки, який помер. ( а.с.13) Дані документи, а саме реєстраційне посвідчення та довідка Хустського ДПТІ є належними та допустимими доказами у справі щодо наявності права власності позивачки на будинок.

А тому, посилання апелянтів на те, що ОСОБА_3 не являється власником будинку №44 по вищевказаній адресі є таким, що не відповідає дійсності, та спростовується доказами наявними в матеріалах справи. Крім цього, в реєстраційному посвідченні від 5 квітня 1967 року дійсно зазначено адресу АДРЕСА_4. Однак, в подальшому відбулося перейменування вулиці і зміна нумерації будинків.

Щодо посилання апелянтів на те, що їх будинок збудований на відставні більше 1 метра від межі земельної ділянки №44 та на будинку влаштовані снігозатримувачі та стоки атмосферних опадів, які запобігають стіканню опадів на територію суміжних ділянок, то слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, актом перевірки комісії Хустської міської ради від 29.07.2013 року стверджено, що повторною перевіркою фактів викладених у зверненні ОСОБА_3 встановлено, що гр. ОСОБА_1, та ОСОБА_2, було рекомендовано припинити проведення будь-яких будівельних робіт, яке знаходилось на стадії влаштування покрівлі, але роботи припинені не були. Встановлення покрівлі проведено із відхиленням від будівельного паспорта № 201/91 розробленого на підставі рішення МВК Хустської міської ради від 27 грудня 1991 року № 405 відповідно до якого ухил покрівлі на житловому будинку запроектований у сторону вул.. Кирила і Мефодія та на територію власного домоволодіння. Фактично ухил даху на житловому будинку встановлений в сторону до сусіднього домоволодіння №44, який належить гр.. ОСОБА_4 та знаходиться на відстані від сусідньої будівлі на відстані 20-30 см. Влаштування покрівлі на житловому будинку по АДРЕСА_1 із ухилом в сторону домоволодіння по АДРЕСА_2 проведено із відхиленням від проектної документації , що створює незручності у належному утриманні житлового будинку, створює небезпеку пошкодження певних конструктивів будинку - фронтону, стіни, внаслідок сходження атмосферних опадів ( дощу, снігу) із покрівлі та відповідно до ст.. 376 ЦК України являється самочинним будівництвом і передбачає притягнення порушника до адміністративної відповідальності ( а.с.7-8)

Також, згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 7 лютого 2013 року виявлено значні відхилення від затверджених проектних рішень, чим порушено вимоги законодавства , а саме ч.1 ст. 27 ЗУ « Про регулювання містобудівної діяльності». ( а.с.54-55)

Інших доводів, які б мали правове значення для вирішення справи, апеляційна скарга не містить.

Тому колегія суддів констатує, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 24 грудня 2014 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :