Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 50 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів : Жигановської О.С., Зарицької Г.В.,

при секретарі

судового засідання : Добровольській Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 17 лютого 2015 року,-

встановила:

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 17 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено повністю. Вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом неповно з'ясовано обставини справи, порушені норми матеріального та процесуального права. При цьому посилається на те, що рішення суду про стягнення аліментів є передчасним, оскільки між сторонами на сьогоднішній день не вирішено питання щодо місця проживання дитини та про розірвання шлюбу. А тому підстав для стягнення з нього на користь позивача аліментів не утримання дитини у суду не було.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.03.2003 року. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає разом з матір'ю, позивачем по справі, та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Згідно до частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню малолітньої дитини, зокрема, сплати аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу утримання доньки ОСОБА_5 та розміру аліментів, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів з батька на користь матері, з якою постійно проживає дитина.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки на користь позивача в частці від заробітку (доходу) батька. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував матеріальний стан сторін, те що відповідач постійно працює, отримає пенсію та має сталий дохід, стан здоров'я дитини та платника аліментів, всі обставини справи та докази, що подані сторонами. Разом з тим, відповідач не надав суду доказів які б підтверджували добровільну сплату ним аліментів на утримання дитини.

Доводи апеляційної скарги про передчасність рішення суду про стягнення аліментів, через те, що між сторонами на сьогоднішній день не вирішено питання щодо місця проживання дитини та про розірвання шлюбу визнаються безпідставними. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм сімейного законодавства вбачається, що законодавець не пов'язує стягнення аліментів від вирішення питання про перебування чи не перебування батьків дитини у шлюбі. Крім того, відповідач не заперечував ту обставину, що дитина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів проживає разом з матір'ю. Будь-якого рішення про визначення місця проживання дитини разом з батьком, останнім також представлено не було.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: