Справа № 203/1215/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.,

при секретарі - Чередник І.О.

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу № 203/1215/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, визнання права власності та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2015 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії. (а.с. 2-3).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2015 року вищезазначена позовна заява була залишена без руху та позивачу було надано строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків. За результатом усунених позивачем недоліків, 13 березня 2015 року позивачем була подана до суду уточнена позовна заява до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, визнання права власності та зобовязання вчинити певні дії. (а.с. 13-17)

Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилався на те, що з 1991 року він перебуває у шлюбі з відповідачем, з цього часу сторони по справі спільно проживали, вели спільне господарство, у тому числі разом розпоряджались доходами, як зі сторони позивача та зі сторони відповідача, придбавали необхідні речі, однак з січня 2015 року шлюбні відносини між сторонами по справі фактично припинені, вони не проживають разом, мешкають за різними адресами, ведуть окреме господарство. Під час спільного проживання, з 2009 року по 2014 рік на імя відповідача за спільною домовленістю між сторонами та у присутності позивача у відділенні ПАТ «Дельта Банк», укладались договори на розміщення спільних коштів сторін на депозитних рахунках банку на різні суми у доларах США. Вказані кошти були нажиті сторонами по справі під час спільного проживання і ведення господарства і розміщені на депозитному рахунку відповідача за обоюдною згодою сторін. 28 жовтня 2014 року сторонами по справі був укладений договір № 004-03533-281014 на відкриття та обслуговування поточного рахунку № 9698, за умовами якого сторонами по справі на рахунок було перераховано 2 105, 33 доларів США. 17 листопада 2014 року на імя відповідача за спільною домовленістю сторін було відкрито депозитний рахунок у ПАТ «Дельта Банк» за договором № 004-03505-171114 на суму 10 928, 02 доларів США, зі строком дії договору по 15 лютого 2015 року. 14 лютого 2015 року на рахунок відповідача від ПАТ «Дельта Банк» були перераховані кошти та проценти по депозитному вкладу за договором № 004-03533-281014, строк дії якого закінчився 15.02.2015 року у розмірі 10 928, 02 доларів США, однак на вказаному рахунку у залишку налічується 13 291, 07 доларів США. Враховуючи, що зазначені кошти відносяться до спільної сумісної власності подружжя, позивач запропонував відповідачу передати йому половину суми, яка знаходиться на рахунку № 9698 та складає 6 645 доларів США, але відповідач на неодноразові звернення позивача щодо розподілу коштів відповідає відмовою, мотивуючи тим, що не може зняти їх зі свого рахунку з причин того, що ПАТ «Дельта Банк» відмовляє у їх повернені, тим більш у доларах. Також в обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачем було відкрито в відділенні банку поточний рахунок на який відповідач перевела частину вкладу, однак до теперішнього часу з боку відповідачів не здійснено жодних дій з виплаті половину вкладу позивачу. Крім того, з 02.03.2015 року у відповідача ПАТ «Дельта Банк» введено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 рік включно. З урахуванням вищевикладеного позивач звернувся до суду та просив суд визнати за ним право власності на 6 645 доларів США розміщених на рахунку № 9698 у ПАТ «Дельта Банк» та зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» ОСОБА_3 під час дії тимчасової адміністрації виплатити позивачу суму у розмірі 6 645 доларів США. (а.с. 13-17)

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. (а.с. 58-59)

Відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог, зазначивши, що сума вкладу дійсно є спільно нажитим майном подружжя, у звязку з чим, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити шляхом визнання за позивачем права власності на суму у розмірі 6 645 доларів США, яка знаходиться на рахунку № 9698 та зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта банк» ОСОБА_3 під час дії тимчасової адміністрації виплатити позивачу суму у розмірі 6 645 доларів США. (а.с. 58-59)

Інші сторони у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини не явки суд не повідомили. (а.с. 58-59)

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Встановлено, що з 11 жовтня 1991 року позивач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 11.10.1991 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 6)

Судом встановлено, що 17 листопада 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкраща пропозиція» у доларах США № 004-03533-281014, за умовами якого банк відкрив відповідачу вкладний (депозитний) рахунок № 9698 на якій відповідачем ОСОБА_2 було перераховано вклад у розмірі 10 928,02 долара США, зі строком повернення вкладу до 15 лютого 2015 року, що підтверджується копією договору від 17.11.2014 року та копією виписки по угоді від 17.11.2014 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 24-25)

Встановлено, що 28 жовтня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір № 004-03533-281014 на відкриття та обслуговування поточного рахунку № 9698, операції за яким можна здійснити з використанням електронних платіжних засобів, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» було відкрито відповідачу ОСОБА_2 поточний рахунок № 9698, що підтверджується копією договору від 28.10.2014 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 26)

Також судом було встановлено, що 27 лютого 2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір банківського рахунку № 0583, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відкрив відповідачу ОСОБА_2 поточний рахунок № 0583 у гривнях та доларах США (валюта рахунку), що підтверджується копією договору від 27.02.2015 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 27)

Судом встановлено, що 27 лютого 2015 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до ПАТ «Дельта Банк» з заявою на переказ коштів, які в сумі 6 645 доларів США просила перерахувати на свій рахунок в ПАТ «Дельта Банк» № 0583, яка 02 березня 2015 року була перерахована на вищезазначений рахунок, а також відповідачем ПАТ «Дельта Банк» було перераховано на рахунок відповідача № 9698 сума вкладу у розмірі 13 057, 16 доларів США, та повідомлено відповідачу ОСОБА_2, що на рахунку відповідача № 9698 залишалась сума у розмірі 13 291, 07 доларів США, що підтверджується заявою від 27.02.2015 року та смс-повідомленнями від 02.03.2015 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 28-31)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Сімейного кодексу України та нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до змісту ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

У відповідності до ч. 1,2 ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Обєктом права спільної сумісної власності також є заробітна плата, стипендія, пенсія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд вирішуючи позовні вимоги, приймаючи до уваги доводи сторін в обґрунтування заявлених вимог, виходив з того, що між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір банківського рахунку № 0583, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відкрив відповідачу ОСОБА_2 поточний рахунок № 0583 на який було переведено половину вкладу у розмірі 6 645 доларів США з метою продажу цієї суми на міжбанківських торгах, однак по теперішній час зазначена сума вкладу не була отримана відповідачем, що свідчить про те, що спірні правовідносини виникли не між позивачем та відповідачем ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_2, а між відповідачами по справі, оскільки відповідно до укладених договорів сторонами в договорах виступають ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2, тому суд вважає необґрунтованими позивачем підстави для задоволення позовної вимоги про визнання за ним права власності на 6 645 доларів США розміщених на рахунку № 9698 у ПАТ «Дельта Банк» та зобовязання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, а також Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» ОСОБА_3 під час дії тимчасової адміністрації виплатити позивачу суму у розмірі 6 645 доларів США .

Крім того, суд також при вирішенні заявлених позовних вимог виходив з того, що зазначенні позивачем в обґрунтування своєї правової позиції підстави та фактичні обставини справи не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 відсутній спір про поділ вищезазначеного спільно нажитого майна, крім того, сторони підтвердили у судовому засіданні, що в позасудовому порядку домовились про порядок поділу майна, а отже посилання позивача на ст. 71 СК України, як підставу для задоволення позову, відсутність домовленості між сторонами щодо розподілу коштів та наявність між ними спору щодо поділу банківського вкладу, а також відсутність з боку відповідача ОСОБА_2 дій щодо повернення позивачу його частини вкладу не знайшли свого підтвердження, а навпаки спростувалися сторонами в ході розгляду справи, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про поділ майна, що є спільною сумісною власністю сторін та визнання за позивачем права власності на суму у розмірі 6 645 доларів США, яка розміщена на рахунку № 9698 у ПАТ «Дельта Банк».

На підставі викладеного, керуючись ч. 1, 2 ст. 321, ч. 3 ст. 368, 369, 372 ЦК України, ст. 65, 61, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, визнання права власності та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур