У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Медичного реабілітаційного центру «Кремінці» Міністерства внутрішніх справ України про поновлення на роботі, скасування наказів та запису в трудовій книжці, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення доплат та надбавок до заробітної плати, визнання неправомірними дій щодо переведення на іншу посаду, відшкодування моральної шкоди, стягнення індексації з компенсацією, стягнення недоплаченої заробітної плати в зв'язку з незаконним переведенням та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, визнання недостовірними відомостей, внесених в довідки про заробітну плату та стягнення недоплаченої заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Медичного реабілітаційного центру «Кремінці» Міністерства внутрішніх справ України про поновлення на роботі, скасування наказів та запису в трудовій книжці, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення доплат та надбавок до заробітної плати, визнання неправомірними дій щодо переведення на іншу посаду, відшкодування моральної шкоди, стягнення індексації з компенсацією, стягнення недоплаченої заробітної плати в зв'язку з незаконним переведенням та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, визнання недостовірними відомостей, внесених в довідки про заробітну плату та стягнення недоплаченої заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що з 1991 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем та згідно наказу №160 від 28.08.2014 року була звільнена з роботи в зв'язку із закінченням строку трудового договору на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України.

За час перебування з відповідачем у трудових відносинах позивачка працювала на різних посадах. Вказувала, що її звільнення проведено з порушенням вимог чинного законодавства, також при звільненні з нею не було проведеного повного розрахунку.

Враховуючи вказане, позивачка просила поновити її на роботі, скасувати наказ та запис в трудовій книжці про звільнення з роботи, стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, стягнути доплату та надбавку до заробітної плати, визнати неправомірними дії щодо переведення на іншу посаду, відшкодувати моральну шкоду, стягнути індексацію з компенсацією, стягнути недоплачену заробітну плату в зв'язку з незаконним переведенням та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Медичного реабілітаційного центру «Кремінці» МВС України на користь ОСОБА_4 7920 грн. 83 коп. доплати до посадового окладу в зв'язку з зміною розмірів оплати праці.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшли вірного висновку щодо наявності підстав для стягнення з Медичного реабілітаційного центру «Кремінці» МВС України на користь ОСОБА_4 7920 грн. 83 коп. доплати до посадового окладу в зв'язку з зміною розмірів оплати праці.

Відмовляючи в задоволенні іншої частини позову, суди дійшли вірного висновку щодо безпідставності цих позовних вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов А.В. Маляренко