Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

704/911/14-ц

24.02.2015

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Дьяченка Д.О.,

при секретарі судового засідання Табачківській М.М.,

представника позивача - Білозор О.О.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тальне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Імпульс Плюс" до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації та захист ділової репутації,-

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Імпульс Плюс" звернувся до суду із позовом до Редакції Громадсько - політичної газети "Поле Честі" та ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації та захист ділової репутації. В заяві вказали, що через друкований засіб масової інформації - Громадсько - політичну газету «Поле честі», поширено інформацію, яка є недостовірною та принижує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс». ІНФОРМАЦІЯ_1 на другій сторінці Громадсько-політичної газети «Поле честі» НОМЕР_1 було надруковано та розповсюджено значним тиражем, невизначеному колу осіб, які є читачами цієї газети, статтю під назвою «Карлючка під договором». Вважаємо, що інформація , яка поширена в цій статті , є неправдивою та такою, що спрямована на зниження престижу, підриву довіри до діяльності позивача, має на меті опорочення його ділової репутації, що є порушенням особистих немайнових прав позивача. У статті її автор, зокрема зазначає наступне: «Одразу впадає в око, що на підписі деякі лінії не безперервні, а мають яскраво виражені "коліна". Вони явно писалися не одним помахом, як то буває на справжніх підписах, а вимальовувалися поетапно" (абзац 11 статті); "Договір підписали без її згоди і навіть узагалі без неї" (абзац 18 статті); "Це ж явно неспроста місцеві спритники так далеко возили реєструвати!" (абзац 20 статті); "У всіх цих справах проглядається банальний лохотрон для недосвідчених селян. Завірені віддаленими нотаріусами договори, навіть якщо на них неозброєним оком видно неприховані виправлення, при регіоналах суд обов'язково визнав би чинним. Адже всім нам неодноразово демонстрували кривосуддя при ОСОБА_4." (абзац 28 статті); "Називайте цю операцію шахрайством, привласненням, крадіжкою, чимось іншим - юристи підкажуть, чим, - але під кримінал такі дії дуже навіть потрапляють" (абзац 31 статті); "Ані слова, ще півроку тому нічого б вам не допомогло. Але ж часи бандюковичів перемінилися, але ж наша взяла! Однак ви з різними спритниками чомусь досі цяцькалися» (абзац 32 статті). Поширення громадсько-політичною газетою «Поле честі» негативної неправдивої інформації про ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» створює враження про причетність ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» до діянь, які суперечать інтересам держави та суспільсьтва, містять ознаки протиправності, а тому ганьблять ділову репутацію ТОВ «ВП «Імпульс Плюс», порушують його немайнові права. В звязку з чим представник позивача звернувся з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» подала заяву про уточнення позовних вимог, а саме просила залишити без розгляду позовні вимоги ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» до Відповідача1 - редакції громадсько-політичної газети «Поле честі», а позовні вимоги до відповідача2 - ОСОБА_2 - залишила без змін позов підтримала повністю, просила суд його задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що позовні вимоги позивача є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення, а носять характер тиску на пресу і перешкоджання у здійсненні професійної діяльності журналіста.

Представник відповідача ОСОБА_3, позов не визнала, та просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, врахувавши позицію сторін у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

При розгляді справ про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи слід застосувати положення Конституції України, Цивільного кодексу України, Закони України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні", Закон України «Про інформацію», Закон України «Про телебачення і радіомовлення", Закон України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Закон України «Про звернення громадян» та інших нормативно-правових актів, що регулюють вказані суспільні відносини.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз'яснено у п. 9 Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Згідно ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є в тому числі честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України життя, здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Таким чином правилами ст. 275 ЦК України, передбачено, що захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо.

Ст. 277 ЦК України передбачений порядок спростування недостовірної інформації, а саме: - фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації; - право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім'ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам; - негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного; - спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування; - якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний; - фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила; - спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Стаття 91 ЦК України закріплює принцип, за яким юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну дієздатність) як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Відповідно до п. 18 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», покладає на позивача обов'язок доведення факту порушення його особистих немайнових прав внаслідок поширення недостовірної інформації.

Так, відповідно до ст. 94 ЦК України серед немайнових прав юридичної особи є право на недоторканість її ділової репутації. Діловою репутацією юридичної особи є оцінка її підприємницької діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин, пануюча у суспільній свідомості думка щодо ділових якостей особи. При цьому ділова репутація юридичної особи є категорією що нерозривно пов'язана з комерційною складовою її діяльності. Саме від позитивної ділової репутації залежить привабливість юридичної особи в якості об'єкту інвестування, довіра наявних та зацікавленість потенційних контрагентів у виникненні в майбутньому правовідносин з такою юридичною особою.

Також, п. 9 зазначеної постанови вказано, що в якості належних відповідачів у зазначених справах є автори інформації та особи, які поширили зазначену інформацію.

Статтею 277 ЦК України регламентовано правовий механізм реалізації права на спростування поширюваної недостовірної інформації, а саме закріплює правило, за яким спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, спростування недостовірної інформації здійснюється у такій же спосіб, у який вона була поширена.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.15 Постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Під поняттям «спростування» розуміється доведення неправильності, помилковості, хибності будь-чиїх тверджень, переконань або їх заперечення. Спростування має відбуватись, як правило, у формі, ідентичній поширенню інформації, а коли це неможливо чи недоцільно, - в адекватній чи іншій формі, з урахуванням того, що воно повинно бути ефективним. Крім того, спростування обов'язково має бути проведено або підписано особою, яка поширила неправдиву інформацію і цим порушила немайнові права позивача. У протилежному випадку застосовуються інші способи захисту - відповідь, висловлювання своєї думки тощо.

З матеріалів справи вбачається, що в громадсько - політичній газеті «Поле честі» було опубліковано статтю «Карлючка під договором».

Зі змісту даної статті вбачається, що автор статті позиціонує викладення інформації, як «судження небайдужого», в даній статті автор не наводить жодних конкретних фактів, які б могли свідчити про протиправну діяльність позивача чи носили б образливий або наклепницький підтекст.

Відповідно норм ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», згідно якої ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Отже, оскільки зазначені в статті висловлювання є оціночними судженнями автора статті, тому їх правдивість не повинна доводитися, і ні автор, ні засіб масової інформації не повинні нести відповідальність за їх публікацію.

Суд, оцінивши в сукупності добуті в судовому засіданні докази, дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ТОВ «ВП «Імпульс Плюс», оскільки в даному випадку відсутній юридичний склад правопорушення, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд вбачає, що в даному випадку відсутній факт розповсюдження негативної недостовірної інформації, яка порочить ділову репутацію ТОВ «ВП «Імпульс Плюс», зазначена стаття присвячена не позивачеві, при цьому автор статті посилається на пояснення конкретної особи і дослівно передає її розповідь, ніякого ствердження від імені автора, а лише переказ інформації.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено у повному обсязі.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Імпульс Плюс" до Редакції Громадсько - політичної газети "Поле Честі" та ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації та захист ділової репутації - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Тальнівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий