Справа № 461/5228/15 Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/783/4673/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Матяш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» про звернення стягнення на предмет застави, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» про звернення стягнення на предмет застави повернуто позивачу в частині вимог до фізичної особи ОСОБА_2, та відмовлено у відкритті провадження в частині вимог до юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс», та розяснено право звернення до суду за місцем проживання відповідача, фізичної особи, за територіальною підсудністю, та до господарського суду в частині вимог до юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс».

Повернуто Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» (Код ; рахунок № 2446 у ПАТ «Ідея Банк», МФО 336310) 2203 гривні 92 копійок сплаченого судового збору, згідно меморіального ордеру № РХ:1091 (176854) від 24 квітня 2015 року.

Ухвалу суду оскаржило ПАТ «Ідея Банк», вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження, керувався тим, що між позивачем та ОСОБА_3 «Фінансова компанія «Гарант Плюс» виникли відносини господарського характеру на підставі договору щодо надання фінансових послуг, однак з таким висновком суду не погоджується, оскільки предметом спору в даному випадку є позовні вимоги про повернення грошових коштів за договором кредиту за рахунок предмету забезпечення та стягнення з поручителя грошових коштів. Обґрунтовує незаконність відмови у відкритті провадження, посилаючись на п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, з якого вбачається, що позови банку до фізичної особи позичальника і до юридичної особи поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин отримання кредиту, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Звертає також увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 113 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, предявляються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Відтак, вважає, що судом було знівельовано норми процесуального права, які передбачають можливість та законне право позивача обирати підсудність розгляду даної справи. Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2015 року та направити до суду першої інстанції для відкриття провадження та подальшого розгляду.

Сторони в судове засідання не з?явились, тому судова колегія вважає за необхідне у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України проводити розгляд справи у їх відсутності, так як вони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, та у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «Ідея Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «Фінансова компанія «Гарант Плюс» про звернення стягнення на предмет застави та солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача посилався на те, що між банком та ОСОБА_2 09 грудня 2011 року укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав 196609,46 грн. на купівлю транспортного засобу, та, що виконання зобов`язання забезпечено порукою ОСОБА_3 «Фінансова компанія «Гарант Плюс» відповідно до договору поруки від 22 квітня 2015 року.

Відмовляючи у відкритті провадження в частині вимог до ОСОБА_3 «Фінансова компанія «Гарант Плюс», суд першої інстанції виходив з того, що між банком та ОСОБА_3 «Фінансова компанія «Гарант Плюс» виникли господарські відносини, які повинні розглядатися в порядку господарського судочинства, а повертаючи позовну заяву в частині вимог до ОСОБА_2 суд виходив з порушення правил територіальної підсудності.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

На стадії відкриття провадження суд не вправі давати оцінку доказам у справі, обґрунтованості заявлених позовних вимог. Така оцінка провадиться судом після судового розгляду справи, у мотивувальній частині рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15 - 16, частини другої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту.

У зв`язку з вищенаведеним позов ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «Фінансова компанія «Гарант Плюс» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Щодо повернення позовної заяви в частині вимог до ОСОБА_2, то відповідно до ч. 1 ст. 113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Місцезнаходженням відповідача ОСОБА_3 «Фінансова компанія «Гарант Плюс» є м. Львів, вул. Валова, 11, що належить до Галицького району м. Львова, тому безпідставним є посилання суду першої інстанції на порушення позивачем правил територіальної підсудності.

Оскільки ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права,колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 2 п. 4, 311 ч. 1 п. 4, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2015 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження в справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню в силу ст. 324 ЦПК України не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_4