Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1741/15 Головуючий у 1 інстанції: Іваненко О.В.
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі та звільнення від сплати заборгованості по аліментам , -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі та звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Позивач зазначав, що він з 12 червня 2000 року по 22 травня 2001 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Від цього шлюбу він має неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 лютого 2001 р. з нього на користь відповідачки стягнено аліменти на утримання цих дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менш 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 20.10.2000 р.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 серпня 2013 р. зменшено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 лютого 2001 року, на утримання неповнолітніх дітей з 1/3 частки всіх видів заробітку до 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 серпня 2013 р. до повноліття дітей, тобто до 21 вересня 2018 року.

07 серпня 2004 р. він одружився, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, а 08 січня 2005 р. та 11 липня 2012 р. у нього народились двоє дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Його діти від цього шлюбу потребують утримання відповідно до статті 180 СК України, крім того, у нього на утриманні перебуває дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, і його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати аліменти у встановленому розмірі та утримувати його дітей та непрацездатну дружину. Крім того, з 09 квітня 2013 року він доглядає за своєю літньою бабусею, яка за своїм віком та станом здоров'я потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до постанови Кабміну України «Про порядок призначення та виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» він отримує компенсацію у розмірі 121 грн. 80 коп. Він не може працевлаштуватися у зв'язку з тим, що цілодобово вимушений перебувати вдома та здійснювати догляд. В нього є присадибна ділянка та невелике господарство, сім'я має невеликий дохід в натуральній формі, який до того ж є мінливим. Інших доходів, прибутків він не має.

У зв'язку з тим, що попереднє рішення суду взагалі ніяким чином не змінило положення, розміру та суми стягнення, вважає, що розмір аліментів, а саме нарахування суми, яка підлягає стягненню з нього на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 має бути встановлено у твердій грошові сумі у розмірі 400 грн. щомісячно оскільки в нього змінився сімейний стан та істотно погіршилось матеріальне становище.

Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеному державним виконавцем 12 травня 2014 року заборгованість станом на 01 травня 2014 року складає 16054,24 грн., ця сума боргу, нарахована виконавчою службою, утворилась без його вини, оскільки від виплати аліментів він ніколи не ухилявся, але його дохід завжди був мінливим, поки він мав можливість, він сплачував аліменти за домовленістю, але за останні роки матеріальне становище істотно змінилось, він перебував на обліку в МЦЗ, і єдиний дохід був - це соціальна допомога по безробіттю, про що він повідомив державного виконавця у лютому 2012 року. Інших доходів він не мав. Він перебував на обліку в МЦЗ з 16 лютого 2012 року по 29 березня 2013 року, Згідно довідки МРЦЗ сума нарахувань щомісяця складала 544 грн., з них відраховувалось 380 грн., що складає більш ніж 50% від його заробітку на 2 особи, а йому та 4 непрацездатним членам його родини залишалось 164 грн. З 09 квітня .2013 по 06 квітня 2014 р., та 07 квітня 2014 р. йому призначена соціальна допомога, ще підтверджується рішенням УСЗ Мелітопольського району. На його утриманні перебуває 4 непрацездатні особи: 2 неповнолітніх дітей, дружина та постійно хвора особа похилого віку, з його фактичного заробітку проводилось відрахування понад 50 %.

В період часу за який нараховується заборгованість по аліментам у нього суттєво погіршився, змінився матеріальний стан, також перебуває на повному утриманні двоє малолітніх дітей, дружина та бабуся, тому він вважає, що має право на звільнення від сплати суми заборгованості.

Посилаючись на ці обставини, просив визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 400 грн. на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 16054 грн., нарахованими державною виконавчою службою станом на 01 травня 2014 року.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В судове засідання 18 березня 2015 року сторони, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У відповідності до ст. 305 ЦПК України справа розглянута за їх відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню на підлягає з таких підстав.

Як установлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2000 року по 22 травня 2001 року Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають з відповідачкою.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 лютого 2001 р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання цих дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менш 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 20.10.2000 р.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 серпня 2013 р. зменшено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 лютого 2001 року, на утримання неповнолітніх дітей з 1/3 частки всіх видів заробітку до 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 серпня 2013 р. до повноліття дітей, тобто до 21 вересня 2018 року.

Станом на 01 травня 2014 року ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 16 054 грн. 24 коп. (а.с. 18)

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Доводи апелянта скарги про те, що у нього змінився матеріальний стан, тому підлягає зміні розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження та він має бути звільнений від сплати заборгованості по аліментам, необґрунтовані.

Судом установлено і підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 не працює: перебував на обліку як безробітний в Мелітопольському РЦЗ з 16 лютого 2012 року по 29 березня 2013 року (а.с. 13), з 29 березня 2013 року по 29 березня 2014 року та з 31 березня 2014 року по 09 серпня 2014 року УПСЗН Мелитопольського району йому призначена компенсація як особі, яка надає соціальні послуги - догляд за особою похилого віку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 35) . З 07 серпня 2004 р. ОСОБА_2 перебуває у новому шлюбі, має ще двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_8, 08 січня 2005 р. та дочку ОСОБА_9, 11 липня 2012 р. (а.с. 9-11).

Дослідивши та надавши у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України оцінку наданим позивачем доказам стосовно зміни його матеріального та сімейного стану, суд прийшов до правомірного висновку про відсутність істотних у розумінні положень ст. ст. 192, 197 СК України обставин для зменшення розміру аліментів та звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, оскільки ці обставини існували і були враховані судом при зменшені розміру аліментів рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 серпня 2013 р.

З огляду на зазначене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: