АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/648/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,27 Пироженко (В.Д.) В. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівМагди Л. Ф. , Міщенка С. В.
при секретаріРибасюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа : ОСОБА_8, Орган опіки та піклування м. Черкаси , ОСОБА_9, про звернення стягнення на предмет іпотеки, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2012 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернувсь до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа : ОСОБА_8, Орган опіки та піклування м. Черкаси, ОСОБА_9, про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 2 жовтня 2007 року між ОСОБА_8 та ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» (правонаступником - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») був укладений кредитний договір №1124-ЧД.

За умовами п.2.1. кредитного договору Банк надав ОСОБА_8 кредит па суму 55 000 ґрн. на умовах забезпеченості, поворотності, платності, процентна ставка в розмірі 14,7% річних. Відповідно до п. 3.2 договору позичальник сплачує до 10 числа кожного місяця проценти в сумі 509,26 грн.

Кредитні кошти були видані ОСОБА_8 згідно заяви на видачу готівки, дана обставина встановлена рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.05.2009 року по справі № 2-3063/09 про стягнення заборгованості.

Згідно п. 3.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кошти банку 01.10.2016 року шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок. ОСОБА_8 несвоєчасно та не в повному обсязі здійснив перерахунок коштів на погашення кредиту, чим порушив умови договору. Станом на 30.03.2012 року заборгованість за кредитним договором становить 697970,88 грн.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 02.10.2007 року між ОСОБА_5 та Банком був укладений іпотечний договір №1124-ЧД, згідно якого відповідачка передала в іпотеку нерухоме майно, а саме кв. АДРЕСА_1 в рахунок забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих ОСОБА_8, за кредитним договором №1124-ЧД від 02.10.2007 р. строком до 01.10.2016 р.

Пунктом 8.4.8 іпотечного договору передбачено право позивача достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором.

02.04.2012 року ОСОБА_5 було надіслано вимогу погасити заборгованість за кредитним договором, яку вона отримала 05.04.2012 року.

Враховуючи те, що умови кредитного договору у встановлений строк не були виконані, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_5.

Визнано право за AT „Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії „Полтавське РУ " AT „Банк „Фінанси та Кредит" від свого імені продати предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, будь-якій особі на підставі договору купівлі - продажу, за ціною відповідно до грошової оцінки квартири проведеної на момент продажу.

Визнано за AT „Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії „Полтавське РУ" AT „Банк „Фінанси та Кредит" право підпису договору купівлі-продажу в якості продавця, одержання дублікатів правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 12.02.2007 р. зареєстроване виконавчим комітетом Черкаської міської ради, отримання Витягу з реєстру прав власності на дане нерухоме майно, отримання довідок та документів, що будуть необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, доступу до квартири АДРЕСА_1. Визнати за AT „Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії „Полтавське РУ" AT „Банк „Фінанси та Кредит" право на отримання довідки про склад сімї, що зареєстрована у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Визнано за AT „Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії „Полтавське РУ" AT „Банк „Фінанси та Кредит" право здійснення оцінки нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1. За участю суб'єкта оціночної діяльності за власним вибором з виготовленням звіту незалежної оцінки, бути замовником виготовлення та одержання витягу з реєстру прав власності на дане нерухоме майно від БТІ , бути замовником здійснення поточної інвентаризації вищевказаної квартири, одержати копії технічного паспорту та інших правовстановлюючих документів на дану квартиру, по необхідності виготовити та одержати новий технічний паспорт та інші правовстановлюючі документи на квартиру, за допомогою БТІ здійснити продаж предмету іпотеки за ціну відповідно до звіту незалежної оцінки майна. Визнати за AT „Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії „Полтавське РУ" AT „Банк „Фінанси та Кредит" право здійснювати будь-які платежі, що стосуються предмету іпотеки.

Виселено із квартири АДРЕСА_1 проживаючих осіб, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6.

Знято з реєстрації в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 осіб, які зареєстровані в ній, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У грудні 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 звернулись до суду із заявами про перегляд вказаного заочного рішення суду.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2015 року заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення об'єднані в одне провадження.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2015 року заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення від 13 червня 2013 року - залишені без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції рішення постановлене без належного встановлення обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема, доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухваленим у справі рішенням порушуються права малолітньої ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає у квартирі на яку звернуто стягнення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам не в повному обсязі виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що 2 жовтня 2007 року між ОСОБА_8 та ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» (правонаступником є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») був укладений кредитний договір №1124-ЧД.

За умовами кредитного договору Банк надав ОСОБА_8 кредит на суму 120 000 ґрн. на умовах забезпеченості, поворотності, платності.

Кредитні кошти були видані ОСОБА_8 згідно заяви на видачу готівки, дана обставина встановлена рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.05.2009 року по справі №2-3063/09 про стягнення заборгованості.

Згідно п. 3.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кошти банку 01.10.2016 року шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок. ОСОБА_8 несвоєчасно та не в повному обсязі здійснив перерахунок коштів на погашення кредиту, чим порушив умови договору.

Станом на 30.03.2012 року заборгованість за кредитним договором становив 697970,88 грн.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 02.10.2007 року між ОСОБА_5 та банком був укладений іпотечний договір №1124-ЧД, згідно якого відповідач передала в іпотеку нерухоме майно, а саме кв. АДРЕСА_1 в рахунок забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих ОСОБА_8, за кредитним договором №1124-ЧД від 02.10.2007 р. строком до 01.10.2016 р.

Пунктом 8.4.8 іпотечного договору передбачено право позивача достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором.

02.04.2012 року ОСОБА_5 було надіслано вимогу погасити заборгованість за кредитним договором, яку вона отримала 05.04.2012 року.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Оскільки умови кредитного договору в повному обсязі не виконані, позивач і надалі нараховує передбачені договором штрафні санкції, внаслідок чого станом на 30.03.2012 року заборгованість за кредитним договором становила 697970,88 грн.

Ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається відповідно до ст. 629 ЦК України.

Згідно ст.12 ЗУ "Про іпотеку", право звернення стягнення на предмет іпотеки до строку погашення кредиту у випадках порушення зобов'язань за кредитним договором, виникає у іпотекодержателя в момент настання терміну виконання зобов'язання по кредитному договору.

Ст.7 ЗУ "Про іпотеку" передбачає, що за рахунок предмету іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цих вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя шодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрати на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов Іпотечного договору.

Згідно з ч.1 ст.33 ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.8.4 договору іпотеки (а.с.9), іпотекодержатель, зокрема, має право у разі виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки реалізувати його відповідно до вимог цього договору; достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання іпотекодавцем будь-яких умов кредитного договору, у тому числі, але не обмежуючись переліченим нижче, у разі несвоєчасної чи неповної сплати ануїтетних платежів , несвоєчасного повернення сум зобов'язань за кредитним договором, в тому числі кредиту, процентів, комісійної винагороди ,неустойки.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку що, оскільки зобов'язання за кредитним договором не виконані, слід звернути стягнення на майно, передане на підставі договору іпотеки.

Водночас, рішення суду в частині виселення відповідачів та членів їх сімей із спірного житла, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У п.43 Постанови від 30 березня 2012 р. Пленум ВССУ роз'яснив, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення , в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки , суд має враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Матеріали справи не містять доказів того, що вказаний порядок був дотриманий.

Ухвалюючи рішення про виселення відповідачів, суд вказаних вимог закону та роз'яснень Постанови Пленуму ВССУ не виконав, що не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України про законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За наведених обставин, рішення суду в частині задоволення позовних вимог Банку про виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1, підлягає до скасування з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині.

Доводи апеляційної скарги про те, що укладені між сторонами кредитний договір та договір іпотеки від 2 жовтня 2007 року порушують права малолітньої ОСОБА_10 є необґрунтованими та не відповідають встановленим у справі обставинам, оскільки остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто після укладення вказаних правочинів.

З огляду на це колегія суддів вважає, що в решті рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування за наведеними в апеляційній скарзі доводами немає.

Керуючись ст.ст. 214-218, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів , -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково .

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2013 року у даній справі в частині виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1 - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та кредит» в позовних вимогах до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення з квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

У решті рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2013 року у даній справі - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :