Провадження № 2/520/2036/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
судді Пучкової І.М.
за участю секретаря Єгорової Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» в особі Одеського регіонального управління ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет застави,-
Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», 2006 року випуску, червоного кольору, номер кузову НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за НОМЕР_4, виданого 07 лютого 2007 року РЕВ-1 МРВ ДАІ в Одеській області, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором за № 21-13/1-К від 09 лютого 2007 року, шляхом продажу Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» предмета забезпечувального обтяження шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем, посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору.
Відповідач та треті особи, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, заперечень проти позову не надали.За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
З метоюзабезпечення виконання зобов'язань позичальника 09 лютого 2007 року між ВАТ КБ «НАДРА» (на цей час - ПАТ «КБ «НАДРА») та ОСОБА_2 було укладено договір поруки за № 21-13/1-П, за яким поручитель зобов'язався нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором за № 21-13/1-К від 09 лютого 2007 року.
09 лютого 2007 року, з метоюзабезпечення виконання зобов'язань позичальника між ВАТ КБ «НАДРА» (на цей час - ПАТ «КБ «НАДРА») та ОСОБА_3 було укладено договір поруки за № 21-13/1-П-1, за яким поручитель зобов'язався нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором за № 21-13/1-К від 09 лютого 2007 року.
Відповідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.
09 лютого 2007 року з метоюзабезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором за № 21-13/1-К від 09 лютого 2007 року, між ВАТ КБ «Надра» (на цей час - ПАТ «КБ «НАДРА») та ОСОБА_1укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 896, згідно з яким ОСОБА_1 передав у заставу ВАТ КБ «Надра» - автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», 2006 року випуску, червоного кольору, номер кузову НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за НОМЕР_4, виданого 07 лютого 2007 року РЕВ-1 МРВ ДАІ в Одеській області.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Банк виконав свої зобов'язання з надання кредитних коштів ОСОБА_1
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою.
Згідно зі ст. 585 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку, необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Інші особи, що не є заставодержателями, мають право задовольнити вимоги за рахунок застави, якщо вартість застави перевищує заборгованість заставодержателя та в інших випадках.
Згідно зі ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше непередбачено законом чи договором.
Статтею 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження» встановлено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса у порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку, згідно із цим Законом.
Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження» встановлено, що обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити усіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, або початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.
04 вересня 2013 року за вих. № 3951, 3952, 3953 ПАТ «КБ «НАДРА» направило досудові вимоги боржникам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет застави у разі ухилення ними від погашення заборгованості.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження», звернення стягнення на предмет застави може бути здійснено у спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження», закріплено спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.
Відповідно до п. 4.2.4 кредитного договору за № 21-13/1-К від 09 лютого 2007 року, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж.
Однак, встановлені кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит відповідачем не дотримуються.
Пунктом 5.1 кредитного договору встановлено, що, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів з погашення кредиту/кредитної лінії, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожень день просрочення.
Пунктом 5.2 кредитного договору визначено перелік порушень з боку позичальника, внаслідок яких банком може застосовуватись стягнення штрафу у розмірі 10% відсотків від суми кредиту за кожен випадок порушення умов договору.
Відповідно до ч. 4 ст. 588 ЦК України, якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та застав, які зареєстровані пізніше.
Згідно зі ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.
Відповідно до ст. 22 частини другої Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" та ч. 2 ст. 589 ЦК України, заставодержатель за рахунок заставленого майна має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, включаючи суму кредиту, відсотків, штрафних санкцій та інших витрат, передбачених кредитних договором.
Згідно зі ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно з ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до ч. 2 ст. 589 ЦК України, за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає судовий збір у загальній сумі 2424 грн. 13 коп.
Керуючись ст. 10, 11, 60, 76, 88, 212 - 215, 224-226 ЦПК України, ст. 526, 572, 575, 576, 589, 590, 611, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. 14, 25, 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 16, 19, 20 Закону України «Про заставу»,-
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» в особі Одеського регіонального управління ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет заставизадовольнити.
У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором за № 21-13/1-К від 09 лютого 2007 року звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», 2006 року випуску, червоного кольору, номер кузову НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за НОМЕР_4, виданого 07 лютого 2007 року РЕВ-1 МРВ ДАІ в Одеській області, шляхом продажу Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» предмета забезпечувального обтяження шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Дане заочне рішення може бути переглянуто Київським районним судом м. Одеси за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Пучкова І. М.