У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Приватне підприємство «Мієр», Публічне акціонерне товариство АКБ «Львів», про тлумачення змісту правочинів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про тлумачення змісту правочинів.

Позивач посилався на те, що 12 травня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення частки у ПП «Мієр», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Т. Відповідно до п. 1.1 договору відступлення частки у ПП «Мієр» продавець зобов'язується передати безоплатно у власність покупця свою частку у ПП «Мієр». Згідно з п. 3.1 вказаного вище договору із відступленням частки продавець втрачає усі права та обов'язки учасника підприємства. Відповідно до п. 3.2 наведеного вище договору із набуттям права власності на частку покупець набуває прав та обов'язків учасника підприємства.

Крім того, 12 травня 2009 року між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору відступлення частки у ПП «Мієр», посвідченого 12 травня 2009 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Т. за реєстром № 971, у пункті 4.2 якого обумовлено відкладальну обставину, яка вважається такою, що настала за умови залучення банківського кредиту ОСОБА_4 від ВАТ АКБ «Львів» на загальну суму 11 000 000 грн на ПП «Мієр» протягом 5 місяців з моменту укладення цього договору, з першим траншом пізніше 15 травня 2009 року в сумі 1 392 000 грн.

12 жовтня 2009 року між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору відступлення частки у ПП «Мієр», посвідченого 12 травня 2009 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Т. за реєстром № 971, згідно умов якого сторони домовились, що підпункт 1 підпункту 4.2 договору про внесення змін та доповнень договору відступлення частки у ПП «Мієр» викласти у в наступній редакції «1) залучення банківського кредиту ОСОБА_4 від ВАТ АКБ «Львів» на загальну суму 11 000 000 грн на ПП «Мієр» до 01 листопада 2009 року».

Проте сторонами неоднаково тлумачиться зміст п. 4.2 вказаних вище договорів про внесення змін та доповнень до договору відступлення частки у ПП «Мієр» від 12 травня 2009 року та 12 жовтня 2009 року, посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Т., так у відкладальній обставині зазначається про залучення банківського кредиту від ВАТ АКБ «Львів» на ПП «Мієр». Однак між сторонами виникає розбіжність, хто визначений позичальником перед ВАТ АКБ «Львів» у кредитному договорі, тобто з ким повинен укласти кредитний договір ВАТ АКБ «Львів» з ОСОБА_4 чи ПП «Мієр».

Позивач просив ухвалити рішення про тлумачення змісту п. 4.2 договору від 12 травня 2009 року про внесення змін та доповнень до договору відступлення частки у ПП «Мієр» від 12 травня 2009 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та п. 1 договору від 12 жовтня 2009 року про внесення змін та доповнень до договору відступлення часток у ПП «Мієр» від 12 травня 2009 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а саме розтлумачити чи ОСОБА_4 чи ПП «Мієр» повинні укласти як позичальник з ВАТ АКБ «Львів» кредитний договір на загальну суму 11 000 000 грн.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив з того, що зміст спірних правочинів - договору відступлення частки у ПП «Мієр» та укладені в подальшому договори про внесення змін та доповнень до договору відступлення частки у ПП «Мієр», укладені між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_5, є виразними, однозначними та зрозумілими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами попередніх інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О. Маляренко А.В. Нагорняк В.А.