Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Дергачівського районного суду Херсонської області від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 17 серпня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду із указаним вище позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за договором № ABHOR591820388 від 24 жовтня 2013 року в сумі 12 426 грн 24 коп.

Свої вимоги банк обґрунтовував тим, що 24 жовтня 2013 року між ним та ОСОБА_2 було укладено зазначений договір про надання кредиту у розмірі 10 999 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку за кредитом.

У зв'язку із невиконанням взятих на себе зобов'язань станом на 14 серпня 2014 року у відповідача виникла заборгованість у сумі 12 426 грн 24 коп., яка складається із заборгованості по кредиту - 10 379 грн 66 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 7 грн 38 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 971 грн 28 коп., штрафу (фіксованої частини) - 500 грн, штрафу (процентної складової) - 567 грн 92 коп.

ОСОБА_3, як опікун ОСОБА_2, звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати недійсним договір № ABHOR591820388 від 24 жовтня 2013 року, укладений між її сином ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк».

Посилалася на те, що в 1995 році її син захворів, став неадекватним.

У 1997 році він був визнаний інвалідом 2-ї групи загального захворювання.

З того часу він регулярно знаходився на стаціонарному лікуванні в психіатричних лікарнях з діагнозом - шизофренія, параноїдальна форма, безперервний тип перебігу, період активного розвитку хвороби.

10 січня 2014 року ОСОБА_2 був затриманий співробітниками міліції.

13 січня 2014 року рішенням Московського районного суду м. Харкова стосовно нього було застосовано примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару ХОКПЛ № 3.

Зазначала, що її син не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 14 липня 2014 року ОСОБА_2 визнано недієздатним, а її призначено його опікуном.

Враховуючи вищезазначені обставини, просила позов задовольнити.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 14 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 серпня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк» відмовлено.

Позов ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним з моменту укладення кредитний договір № АВН0R591820388 від 24 жовтня 2013 року, укладений між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2

У касаційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк» просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову та відмову у зустрічному позові, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову, місцевий суд, із висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши положення ст. ст. 203, 215, 225 ЦК України, врахувавши роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», на підставі наявних у справі доказів, які оцінені відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_2 на момент укладення оспорюваного кредитного договору був недієздатним, що підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи № 329 від 7 квітня 2015 року, даними з медичної документації, згідно із якими останній з 1997 року перебував під наглядом психіатра та неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у Харківській обласній психіатричній лікарні № 3.

Доводи заявника зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди правильно застосували правові норми та ухвалили правильні по суті рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному товариству «Акцент-Банк» у відкритті касаційного провадження в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання недійсним кредитного договору.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель