22-ц/775/541/2015(м)
Категорія 39 Головуючий у 1 інстанції Сараєв І.А.
Суддя - доповідач Мальцева Є.Є.
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів Канурної О.Д., Попової С.А.

при секретарі Сергєєвій Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської територіальної громади в особі Маріупольської міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини, за апеляційною скаргою Маріупольської міської ради на рішення Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про встановлення додаткового строку для подачі заяви для прийняття спадщини. Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді ? частки квартири АДРЕСА_1. Інша ? частка квартири належала на праві власності його брату - ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Оскільки він є спадкоємцем першої черги після смерті матері, яка залишила заповіт на його ім'я, доглядав за нею, сплачував комунальні послуги, ніс витрати по її похованню але пропустив 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, просив встановити йому додатковий строк.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий місячний строк з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В апеляційній скарзі представник Маріупольської міської ради просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, які неповно з'ясовані.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, про що свідчать телефонограми за №№1674,1675,1676, звіт про відправлення повідомлення електронною поштою відповідачу, в судове засідання не явились, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду не надавали. Третя особа - Друга маріупольська державна нотаріальна контора - надала заяву про розгляд справи без участі її представника, тому справа у відповідності із вимогами ч.2 ст.305 і ч.2 ст.197 ЦПК України розглядається у їх відсутності та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем доведено і підтверджено матеріалами справи.

З такими висновками суду першої інстанції колегія судів не може не погодитись.

Судом першої інстанції встановлено, і підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача - ОСОБА_2, актовий запис №434 (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_3, актовий запис №626, рідний брат позивача. (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14 жовтня 2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.10.2004 року спадкова квартира АДРЕСА_2 належить в рівних частках (по1/2) - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 7-8).

Відповідно до заповіту від 26 липня 2006 року ОСОБА_2 заповіла належну їй 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_1 (а.с. 16).

У відповідності до ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з положеннями ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч.1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Звертаючись до суду з позовом про надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, позивач посилався на те, що йому була видана з місця проживання довідка про те, що його матір була до дня смерті зареєстрована в АДРЕСА_4, де зареєстрований і сам спадкоємець. Разом з тим, коли він почав оформлювати спадщину, він отримав ще довідку про те, що його матір з 25.02.2013 року до дня смерті була зареєстрована за іншою адресою. Оскільки він вважав себе таким спадкоємцем, що прийняв спадщину у порядку ч.3 ст.1268 статті ЦК України, то не звернувся до нотаріальної контори у передбачений законом 6-місячний строк.

Як вбачається, зі справи, обставини, на які посилався позивач, знайшли своє документальне підтвердження. ( а.с. 13)

Згідно з положеннями п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Колегія суддів вважає, що позивачем надані суду достатні доказі поважності причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, які полягають в тому, що він доводиться сином померлої, що він є спадкоємцем за заповітом, ніс витрати на поховання матері, зареєстрований з 13.11.2009 року і проживає постійно у квартирі, що є спадковим майном, не втрачав інтересу до отримання спадщини, і тільки у зв'язку із неправильним оформленням документів для підтвердження спадкових прав не звернувся своєчасно до нотаріальної контори.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що позивач пропустив для звернення з відповідною заявою нетривалий час.

Ці обставини відповідачем не спростовані.

Колегія суддів вважає причини, наведені позивачем, поважними і такими, що дають підстави для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, тому погоджується із висновком суду першої інстанції щодо можливості задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, не є слушними, спростовуються встановленими судом обставинами справи. Той факт, що рішення суду першої інстанції про задоволення даного позову недостатньо мотивовано, у відповідності до положень ст.308 ЦПК України, не є підставою для його скасування, оскільки справу вирішено правильно.

Неможливо також погодитися із доводами апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не доведено наявність спору у зв'язку із відсутністю письмової відмови з нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки з змісту довідок про місце реєстрації спадкодавця можливо встановити, що нотаріус хоча й оформляв спадкові права, але відмовив би позивачу у видачі такого свідоцтво на підставі закону. Тому ОСОБА_1 у відповідності до положень ст. 3 ЦПК України, ст.15 ЦК України звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Також не можуть вплинути на правильність рішення суду посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв'язку із неналежним повідомленням відповідача про час та місце розгляду справи, оскільки такі порушення не привели до неправильного висновку по справи.

Таким чином, колегія суддів, переглядаючи справу в межах апеляційного оскарження та заявлених позовних вимог, підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачає, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із тим, що при відкритті апеляційного провадження апелянту було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення, з представника відповідача на користь держави слід стягнути у відшкодування судових витрат 121,8 грн, оскільки апеляційна скарга Маріупольської міської ради підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Маріупольської міської ради відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2014 року залишити без змін.

Стягнути з Маріупольської міської ради на користь держави у відшкодування судових витрат 121 грн 80 коп..

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до касаційної інстанції.

Судді