У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Ігнатюка Б.Ю., Мацунича М.В.

при секретарі - Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 11 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкоди в спілкуванні з дитиною,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 . звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкоди в спілкуванні з дитиною.

Рішенням Воловецького районного суду від 11 грудня 2014 року позов задоволено частково: Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні із сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_1 дотримуватись встановленого органом опіки та піклування обов'язку щодо побачень ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: кожну другу та четверту неділю місяця з 11.00 год. до 14.00 год. за місцем проживання батька в АДРЕСА_1 або ж на розсуд батька з повідомленням матері про місце перебування дитини. В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідачка не погодилася з вказаним рішенням, порушила питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні представник апелянта скаргу з наведених підстав підтримали.

Позивач та його представник вважали, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка після розлучення не дає відповідачу бачитись з малолітнім сином всупереч ст. 153 СК України.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на твердженні про те, що позивачка жодним чином не чинить перешкод відповідачу в спілкуванні з дитиною, однак він приходить завжди в обідній час, коли дитина спить.

З матеріалів справи вбачається, що 22.07.2006 року сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, від якого народилося троє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 02.09.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітніх дітей : синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 залишено на вихованні у батька, неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на вихованні у матері.

Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Матеріалами справи встановлено, що двоє старших дітей фактично знаходяться на утриманні батька. Відповідачка не дає позивачу можливості бачитись позивачу з його молодшим сином у визначені години побачень, згідно Розпорядження голови Воловецької РДА №194 від 18.08.2014 року.

Посилання апелянтки на те, що позивач приходить в обідній час, коли дитина спить не спростовує того, що вона чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною.

Таким чином, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції та не ґрунтуються на вимогах закону.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Воловецького районного суду від 11 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :