АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 668/8331/14-ц Головуючий в І інстанції: Гаврилов Д.В.
Номер провадження 22ц - 791/85/2015 Доповідач: Бугрик В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця «20» дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бугрика В.В.

Суддів: Прокопчук Л.П., Базіль Л.В.

за участі секретаря: Яковенка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Cуворовського районного суду міста Херсона від 03 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення грошових коштів (вкладу) та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, де вказала, що 27 липня 2004 року між нею та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено Договір № 27 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки в доларах США та нею внесено на рахунок 115 доларів США.

26 серпня 2004 року вона поповнила даний картковий рахунок № НОМЕР_2, внесла ще 5000 доларів США, про що має квитанцію № 2 з відміткою банку.

27 серпня 2004 року нею з відповідачем також був укладений Договір банківського вкладу № 1310 (вклад «Капітал»), відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_1 та внесено 10000 доларів США, що підтверджується випискою № 5 від 27.08.2004 року. Депозитний вклад було залучено на строк по 29 серпня 2005 року.

30 серпня 2005 року, у зв'язку із закінченням строку депозиту за Договором № 1310 вона звернулася до банку з метою переоформлення депозитного владу на новий строк, був укладений договір № 870/КЛ (вклад класичний) строком з 30.08.2005 року по 31.08.2006 року, додатково нею внесено 5000 доларів США і на цьому депозитному рахунку сума вкладу стала 15000 доларів США.

У той же день - 30.08.2005 року відповідач запропонував їй переоформити раніше укладений Договір № 27 про відкриття карткового рахунку, так як на той час вона вже була нерезидентом України і мешкала у Німеччині, тому у цей же день був укладений Договір № 08770/004694-PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки, який мав такий самий номер та валюту, що і рахунок, раніше відкритий за Договором № 27 - НОМЕР_2. На підставі цього Договору на її ім'я мала бути випущена картка, але картку та ПІН до неї вона не отримувала, так як на той час мала дійсну платіжну картку, видану на підставі Договору № 27.

Вважаючи, що кошти у сумі 5100 доларів США знаходяться на її картковому рахунку, так як вона їх не знімала і не переводила, 01 червня 2012 року вона звернулася до банку з заявою повернення всіх коштів, які були на рахунку разом з нарахованими відсотками.

Банк відмовив їй у поверненні коштів, зазначивши у письмовій відповіді від 01.08.2012 року що спірна сума 5000 доларів США була списана з її карткового рахунку та зарахована 30.08.2005 року на ПАН-КОД - поточний рахунок для подальшого оформлення депозиту.

Дійсно, відповідно до наданих банком валютних ордерів (копії) гроші були списані з її рахунку, але їй невідомо, куди вони були зараховані і відправлені, оскільки ці гроші до суми грошових коштів на її депозитний рахунок не увійшли. Вказує, що з її рахунку без її згоди було знято 5000 доларів США, а зазначені кошти вона не знімала і не отримала. Крім того, після остаточного розрахунку вона не отримала 100 доларів США, внесених нею як кошти гарантійного забезпечення. У зв'язку з тим, що не всі кошти були поверненні відповідачем, позивачка вважає, що має право на відповідні відсотки в сумі 4320 доларів США та на відшкодування моральної шкоди в розмірі 55000 грн. Просила стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на її користь заборгованість за Договором № 27 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки від 27 липня 2004 року у розмірі 5100 доларів США, відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 4320 доларів США і моральну шкоду в розмірі 55000 грн.

Рішенням суду у задоволенні позову було повністю відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що 27.07.2004 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 був укладений договір №27 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної карти, на виконання якого на ім'я позивача відкрито картковий рахунок та видано платіжну картку. Цього ж дня між сторонами укладено договір банківського вкладу № 1310, після чого позивачем внесено на депозитний рахунок 10000 дол. США на строк з 27.08.2004 року по 29.08.2005 року.

30.08.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір №0870/004694-PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної карти, на виконання якого на ім'я позивача відкрито картковий рахунок. Крім того, між сторонами укладено договір банківського вкладу № 870/кл, після чого позивачем внесено на депозитний рахунок 15000 доларів США на строк з 30.08.2005 року по 31.08.2006 року.

В 2012 та 2013 роках позивачка неодноразово зверталась до банку з вимогами щодо повернення коштів в розмірі 5000 дол. США. Листом відповідача від 07.02.2013 року ОСОБА_1 остаточно відмовлено у поверненні коштів та вказано на безпідставність її вимог. У відповіді № 501.5-07/96-1701 від 07 лютого 2013 р. банк повідомив позивачці що гроші були зняті нею 30 серпня 2005 року о 15:39. Також вказано, що позивачці повернуто кошти гарантійного забезпечення: 50 доларів США 01.03.2006 року та 50 доларів США - 25.10.2006 року. Проте відповідно до наданих у матеріалах справа копій закордонного паспорту (а. с. 24-26) у зазначені дати позивачка перебувала за кордоном.

Дослідивши матеріали справи суд першої інстанції вказав, що відповідачем письмовими доказами (виписками по рахунках про рух коштів, копіями меморіальних ордерів) було доведено те, що позивачу було повернено всі належні їй грошові кошти, натомість представниками позивачки не доведено обґрунтованості позовних вимог та факт неповернення 5100 доларів США грошового вкладу, тому відмовив у задоволенні позовних вимог повністю.

Але з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, так як він не відповідає обставинам справи.

Так, відповідач не надав суду жодних належних доказів щодо зняття позивачкою спірної суми вкладу 5100 доларів США. У п. 2.4 Договору № 27 (а.с.9) вказано, що кожна операція на картковому рахунку по видачі або внесенню готівкових коштів супроводжується видачею власнику ордера або чека. Відповідач не надав письмового доказу (ордер, чек) на підтвердження зняття позивачкою спірних грошових коштів. Банк зобов'язаний відповідно до п. 4.3.4 Договору, у випадку припинення дії платіжної картки, виплатити залишок коштів на картковому рахунку готівкою або перерахувати його на інший рахунок згідно з письмовою заявою власника, але не раніше ніж через 32 календарних дні з моменту подачі заяви про відкриття карткового рахунку та здачі всіх ПК по рахунку. Після закриття карткового рахунку залишок коштів може біти виданий готівкою або перерахований банком на інший, визначений власником рахунок в порядку та на умовах, визначених п. 4.3.4. Договору № 27. Банк не надав суду доказів того, що була письмова заява ОСОБА_1 про перерахування коштів з карткового рахунку на інший депозитний рахунок, або зняття цих коштів.

Із досліджених судом доказів вбачається, що 30 серпня 2005 року за меморіальним валютним ордером № 1/2 грошові кошти в сумі 5000 доларів США були перераховані з СКР згідно заяви клієнта ОСОБА_1 (а.с.16) для зарахування на пан-код НОМЕР_1 з оформленням депозитного договору. У цей же день за ордером № 30-1/00464 відбулося зарахування зазначеної суми грошових коштів на пан-код № НОМЕР_1 на ОСОБА_1 Наведена обставина підтверджена також наданими відповідачем відомостями щодо руху коштів на рахунках позивача. Дійсно 30.08.2005 року о 15 год. 30 хв. На рахунку позивачки знаходились грошові кошти в сумі 20828,99 доларів США, а вже о 15 год. 39 хв. Ця сума становила 15828,99 доларів США, однак підстави для списання 5000 доларів США не зазначені і обґрунтування такої дії банку відсутня (а.с.67-69, 150-152). Позивачка заперечує отримання 30.05.2005 року грошових коштів з відкриттям на її ім'я банківських рахунків, а всі її дії у цей день свідчать про те, що ОСОБА_1 лише поповнювала свої рахунки.

Згідно зі ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій з рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. У статті 1070 ЦК України вказано, що за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної картки). Правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта встановлено ст.1073 ЦК України. Так, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта або перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу по картковому вкладу в сумі 5100 доларів США і нараховані відсотки за час користування грошовими коштами позивачки банком з вересня 2005 року по лютий 2015 рік включно, що складає згідно розрахунку, наданого позивачем (а.с.177), 4320 доларів США, підлягають задоволенню. Вимога позивачки в частині стягнення моральної шкоди не може бути задоволена, так як умовами Договору банківського вкладу не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення зобов'язань.

Відповідач звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності, однак відповідно до п.2 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги вкладника до банку про видачу вкладу. Згідно інформації банку (а.с.154) картковий рахунок № НОМЕР_3, на якому знаходилися і спірні кошти ОСОБА_1 закрито 06.06.2012 року, тому колегія суддів вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущений, так як позивачка дізналася про своє порушено право з цієї дати.

Також відповідач вказує в запереченнях, що списання 5000 доларів США з карткового рахунку було здійснено 30.08.2005 року на підставі заяви клієнта ОСОБА_1, але таку заяву суду для дослідження не надали, а позивачка заперечує про написання такої заяви, тому колегія суддів не приймає до уваги дане заперечення відповідача як належний доказ.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 1058, 1066, 1070, 1073 ЦК України, ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 03 листопада 2014 року по даній справі скасувати та ухвалити нове, яким:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 заборгованість за Договором № 27 відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки від 27 липня 2004 року у розмірі 5100 доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 4320 доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь держави судовий збір у сумі 1118,28 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді