Справа № 686/3730/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд у складі :

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі - Греховій Г.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення заборгованості по заробітній платі і компенсації за затримку розрахунку при звільненні

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення заборгованості по заробітній платі і компенсації за затримку розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що згідно наказу №444-34-кф від 21.08.2013 р. вона була прийнята на посаду головного бухгалтера Хмельницької філії ПАТ УСК «Гарант-Авто».

Наказом № 21-34-кф від 23.01.2015 р. вона була звільнена з роботи 28.01.2015 р. згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін.

Однак за останній місяць роботи заробітна плата виплачувалась нерегулярно і не в повному обсязі. Станом на 28.01.2015 р. заборгованість по заробітній платі становила 3029,28 грн. В день звільнення розрахунок з позивачем проведено не було і заробітна плата в сумі 3029,28 грн. виплачена не була.

Згідно ст. 117 КЗпП У країни в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середньомісячна заробітна плата визначається згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100.

Абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Середньоденна заробітна плата позивача становила 86,96 грн., що підтверджується довідкою про середню заробітну плату від 28.01.2015 р.

В зв'язку з тим, що відповідач добровільно не виплачує позивачу заробітну плату, вона змушена звернутись з позовом до суду.

Позивач просить стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 3029,28 грн.

Стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на її користь компенсацію за затримку розрахунку при звільненні, виходячи з її середньоденної заробітної плати, починаючи з 29 січня 2015 року по день фактичного розрахунку, з урахуванням податків, зборів і обов'язкових платежів.

У подальшому позивач позовні вимоги доповнила і просила стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» середній заробіток за час затримки при звільненні з 29.01.2015 р. станом на 15.04.2015 р. в сумі 5704,39 грн.

У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відповідача - публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» у судове засідання не з'явився, направив заяву про часткове визнання позовних вимог, у якій вказав, що ОСОБА_1 працювала у Хмельницькій філії ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» з 27.08.2013 р. на посаді головного бухгалтера. 28.01.2015 р. була звільнена з роботи згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Заробітна плата не була виплачена ОСОБА_1 у день звільнення у зв'язку із важким фінансовим становищем ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». Справу просили розглянути у їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власним або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 означеного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно із ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором…, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1, ОСОБА_1 27.08.2013 р. була прийнята на посаду головного бухгалтера Хмельницької філії ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто».

28.01.2015 року ОСОБА_1 був звільнена з роботи за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується наказом ПАТ «Хмельницький механічний завод» № 21-34-кф від 23.01.2015 р.

Відповідно до довідки Хмельницької філії ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» № 07 від 28.01.2015 р. заборгованість перед ОСОБА_1 по невиплаченій заробітній платі складає 3029,28 грн.

Суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту, на користь позивача з відповідача слід стягнути невиплачену заробітну плату у сумі 3029,28 грн.

Згідно з ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз. 3 п. 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.95 р., середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.95 р., нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Виходячи з наведених вище правил обчислення середньої заробітної плати, середньоденний заробіток на однин робочий день позивача складає 107 грн. 63 коп., який розраховано наступним чином. 2161,93 грн. - заробітна плата за листопад 2014 р. + 2466,04 грн. - заробітна плата за грудень 2014 р. = 4629,97 грн.; 43 робочих дні у листопаді-грудні 2014 р.; 4629,97 грн.:43 = 107 грн. 63 коп.

Суд приходить до висновку, що на користь ОСОБА_1 слід стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунки при звільненні за період з 29.01.2015 р. по 15.04.2015 року (53 робочих днів) у сумі 5704, 39 грн. (107,63 грн. х 53 дн.)

Суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту, на користь позивача слід стягнути невиплачену заробітну плату у сумі 3029,28 грн. та середню заробітну плату за затримку розрахунку при звільненні у сумі 5704, 39 грн.

Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Суд приходить до висновку, що на користь держави з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» слід стягнути судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», Постановою Кабінету Міністрів України № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.95 року суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення заборгованості по заробітній платі і компенсації за затримку розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» () на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату у сумі 3029,28 грн. (три тисячі двадцять дев'ять грн. 28 коп.), середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 5704, 39 грн. (п'ять тисяч сімсот чотири грн. 39 коп.), а всього 8733,67 (вісім тисяч сімсот тридцять три грн. 67 коп.) грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення, стягнувши з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за 1 місяць.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.