Справа № 492/2125/14-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

27 квітня 2015 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: судді Борисової С.П., при секретарі Каширній О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області про визнання права на спадщину за законом та права власності на земельну ділянку,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до Павлівської сільської ради Арцизького району, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., у вигляді земельної ділянки площею 4,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області, відповідно до державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, що виданий на ім'я ОСОБА_3 на підставі рішення Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області від 06.10.2000 р. № 58. При цьому позивачка посилається на те, що власницею зазначеної земельної ділянки була ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадкоємцем майна, яке залишилось після її смерті був її син ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Арцизькою державною нотаріальною конторою від 14.02.2007 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 931. За життя її чоловік ОСОБА_2 не встиг належним чином оформити та отримати державний акт про право приватної власності на вказану отриману ним у спадок земельну ділянку та ІНФОРМАЦІЯ_1. помер. Позивачка зазначає, що спадкоємців у її чоловіка, крім неї, немає, та вона подала у встановлені законом строки заяву про прийняття спадщини до Арцизької державної нотаріальної контори після його смерті. Однак, державним нотаріусом їй було рекомендовано вирішити питання про визнання права власності на спадкове майно у вигляді зазначеної земельної ділянки у судовому порядку, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього.

Позивачка у судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила задовольнити її у повному обсязі та пояснила суду, що після смерті матері чоловіка ОСОБА_3, яка є власницею земельної ділянки площею 4,88 га її чоловік ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті його матері, отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, але не переоформив державний акт на своє ім'я. Після смерті чоловіка земельна ділянка знаходиться в оренді ПП «ОСОБА_6».

Представник Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області Горяйнов В.М. в судовому засіданні позов визнав, проти позову не заперечував та пояснив суду, що ОСОБА_2 до дня своєї смерті проживав в с. Павлівка Арцизького району. Позивачка ОСОБА_1 є його дружиною. Земельна ділянка площею 4,88 га знаходиться на території Павлівської сільської ради та належить ОСОБА_3 - матері ОСОБА_2

Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання позову представником відповідача суперечить закону, та позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про смерть (а.с. 7) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, який відповідно до свідоцтва про одруження (а.с. 6) є чоловіком позивачки ОСОБА_1

Згідно з копією державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Павлівською сільською радою Арцизького району Одеської області 22.02.2001 року, ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 4,88 гектарів, яка розташована на території Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області (а.с. 8). Спадкоємцем зазначеної земельної ділянки, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 був її син ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Арцизькою державною нотаріальною конторою від 14.02.2007 року та зареєстрованого в реєстрі за № 931 (а.с. 9), яке є підставою для отримання спадкоємцем державного акту на право приватної власності на землю.

Як вбачається з повідомлення завідувача Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенка І.П. від 04.10.2014 року № 167/02-14 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.12.2014 року, на звернення ОСОБА_1 щодо спадкування земельної ділянки площею 4,88 га, власником якої була ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено, що спадкоємцем майна, яке залишилось після її смерті був її син ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Арцизькою державною нотаріальною конторою від 14.02.2007 року та зареєстрованого в реєстрі за № 931, яке було підставою для отримання спадкоємцем державного акту на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, але не переоформив державний акт на своє ім'я. Після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа № 320-2012 станом на 20.12.2014 року свідоцтво про право на спадщину не видавалось. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 (а.с. 10, 15-16).

Відповідно до копії заяви позивачки ОСОБА_1, що подана до Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області 29 серпня 2012 року, остання у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 (а.с. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Дослідивши надані позивачкою докази, суд приходить до висновку, що померлий ОСОБА_2 не набув права власності на вказану земельну ділянку, що залишилася після смерті ОСОБА_3, у зв'язку з чим він не може передавати її у спадщину іншим особам.

Так, відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 22.02.2001 р. ОСОБА_3 передана у приватну власність земельна ділянка площею 4,88 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Павлівської сільської ради (а.с. 8).

Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2007 р., що видане державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області, вбачається, що спадкоємцем ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2., є її син ОСОБА_2 (що помер ІНФОРМАЦІЯ_1.). Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 4,88 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Павлівської сільської ради, та що належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 22.02.2001 р. (а.с. 8).

Тобто із вказаних документів вбачається, що з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину за законом (з 14.02.2007 р.) чоловік позивачки (спадкодавець) ОСОБА_2 не зареєстрував право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, та не оформив державний акт про право власності на землю на своє ім'я.

Таким чином із вказаних матеріалів справи випливає, що ОСОБА_2, прийнявши спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3, отримавши при цьому свідоцтво про право на спадщину за законом, за життя державний акт про право приватної власності на земельну ділянку, на яку позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування, не оформляв, відповідно він і не реєструвався у встановленому порядку на ім'я ОСОБА_2, крім того, право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку також не було зареєстровано у встановленому порядку.

Судом не можуть бути прийняті до уваги посилання позивачки на те, що померлий ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3, що, власне, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, оскільки чинним законодавством для виникнення права власності на нерухомість, у тому числі і на земельну ділянку, цього недостатньо.

Так, відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього права.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 р. №1066-VI (далі - Закон №1066-VI), який набув чинності з 02.05.2009 р., були внесенні зміни до деяких законодавчих актів, у тому числі і у ст. ст. 125, 126 ЗК України, які передбачають час, з якого виникають права на земельну ділянку та документи, що посвідчують права на земельну ділянку.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2., спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1., а вказані зміни до ст. ст. 125, 126 ЗК України набули чинності з 02.05.2009 р., тобто набагато пізніше після того, як помер ОСОБА_2, то керуючись принципом дії актів законодавства у часі, суд вважає за необхідне при ухваленні наявного рішення керуватися положеннями законодавства, яке було чинним до смерті ОСОБА_2, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, попередньою редакцією ст. 125 ЗК України, яка була чинною з моменту набрання чинності ЗК України, тобто з 01.01.2002 р., до викладення її в новій редакції зазначеним Законом №1066-VI, тобто до 02.05.2009 р., було передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 126 ЗК України у попередній редакції було передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Однак, позивачка на підтвердження наявності права власності на спірну земельну ділянку у спадкодавця ОСОБА_2, не надала передбачених зазначеним законодавством правовстановлюючих документів, а саме державного акту про право приватної власності на землю. Крім того, позивачка також не довела той факт, що спадкодавець ОСОБА_2 зареєстрував у встановленому порядку своє право власності на нерухоме майно (земельну ділянку).

Отже із зазначеного можна зробити висновок, що ОСОБА_2, прийнявши спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3, не виконав покладений на нього ст. 1299 ЦК України обов'язок, а саме не зареєстрував право на спадщину на нерухоме майно в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, а також в порушення вимог ст. ст. 125, 126 ЗК України не отримав державний акт про право приватної власності на землю.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 покладеного на нього ст. 1299 ЦК України обов'язку, в силу ч. 2 ст. 1299 ЦК України, ст. ст. 125, 126 ЗК України, що діяли в редакції до внесення змін Законом №1066-VI, у нього не виникло право власності на земельну ділянку, яку він прийняв після смерті ОСОБА_3, та на яку позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2

Отже, аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, а також оцінка наявних у справі доказів, дає підстави суду зробити однозначний висновок про те, що у спадкодавця ОСОБА_2 на момент його смерті не існувало права власності на земельну ділянку, на яку позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування.

Відповідно ж до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Із зазначеної норми випливає, що права, які не належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, не входять до складу спадщини.

Тому, враховуючи, що у спадкодавця ОСОБА_2 не виникло право власності на зазначену земельну ділянку, то відповідно до положень вищезазначеної ст. 1218 ЦК України це право власності на цю ділянку не може входити до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2, оскільки воно не існувало на момент відкриття спадщини.

Крім того, Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Таким чином, враховуючи, що на момент відкриття спадщини у спадкодавця ОСОБА_2 не існувало права власності на земельну ділянку, а також те, що позивачкою не було підтверджено таке право ОСОБА_2 державним актом на право власності на землю, а свідоцтво про право на спадщину не може бути прийняте судом до уваги з наведених підстав, то до позивачки ОСОБА_1 це право не може перейти в порядку спадкування, у зв'язку з цим її позовна заява не може бути задоволена.

Отже, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_2, померлого 22.11.2007р.

На підставі ст. ст. 1266 - 1270, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212, 214 - 215, 224 - 226 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області про визнання права на спадщину за законом та права власності на земельну ділянку, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ

Арцизького районного суду С.П. Борисова