Справа № 460/4307/13 Головуючий у 1 інстанції: Гоцко В.І.
Провадження № 22-ц/783/2199/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3., представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_2, третя особа - садівниче товариство "Женьшень" про визнання недійсним рішення Домажирської сільської ради №48 від 10.10.2006 року "Про передачу земельних ділянок у власність" в частині передачі ОСОБА_6 безкоштовно у власність земельної ділянки площею 0,12 га в садівничому товаристві "Женьшень" для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого сільського господарства; визнання недійсним рішення Домажирської сільської ради № 263 від 22.08.2007 року "Про внесення змін в рішення №48 IV сесії V скликання від 10.10.2006 року" в частині надання дозволу про передачу ОСОБА_6 безкоштовно у власність земельної ділянки площею 0,12 га в садівничому кооперативі "Женьшень" для ведення садівництва; визнання недійсним розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації від 02.04.2007 року № 150 "Про передачу громадянам земельних ділянок у власність та оренду для ведення садівництва" в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо передачі ОСОБА_6 у власність земельної ділянки площею 0,1200 га на території Домажирської сільської ради та передачі вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_6 у власність для ведення садівництва; визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0223 від 06.06.2007 року, виданий на ім"я ОСОБА_6.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Визнано недійсним рішення IV сесії V скликання Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області №48 від 10.10.2006 року "Про передачу земельних ділянок у власність" в частині передачі ОСОБА_6 безкоштовно у власність земельної ділянки площею 0,12 га в садівничому товаристві "Женьшень" для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого сільського господарства.

Визнано недійсним рішення VІІІ сесії V скликання Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області № 263 від 22.08.2007 року "Про внесення змін в рішення №48 IV сесії V скликання від 10.10.2006 року" в частині надання дозволу про передачу ОСОБА_6 безкоштовно у власність земельної ділянки площею 0,12 га в садівничому кооперативі "Женьшень" для ведення садівництва;

Визнано недійсним розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації № 150 від 02.04.2007 року "Про передачу громадянам земельних ділянок у власність та оренду для ведення садівництва" в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо передачі ОСОБА_6 у власність земельної ділянки площею 0,1200 га на території Домажирської сільської ради та передачі вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_6 у власність для ведення садівництва;

Визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №519266 від 06.06.2007 року, кадастровий номер :04:000:0223, виданий на ім"я ОСОБА_6

Рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що задовольняючи позов суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не зазначив підстав набуття позивачем земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,06 га, а надані ним докази, а саме, інформаційна довідка СТ "Женьшень" та Список членів садового - городнього кооперативу "Женьшень", не є належними доказами правомірності набуття позивачем права на спірну земельну ділянку. Апелянт зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що спірна земельна ділянка, надана ОСОБА_4 СТ «Женьшень» перебувала на той час в оренді кооперативу чи була його власністю, що спростовує висновок суду про правомірність СТ «Женьшень» вирішувати питання про надання земельної ділянки. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав недійсним та скасував державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_6 06.06.2007р. в цілому, оскілки позивачем оспорюється право власності лише на 0.06 га. Апелянт вважає безпідставним скасування рішень Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області та розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації, оскільки в рішенні не зазначено, яку саме норму законодавства було порушено оскаржуваними позивачем актами органу державної влади та місцевого самоврядування. Яворівський районний суд, визнавши недійсним та скасувавши державний акт на право приватної власності на землю, який був виданий ОСОБА_6 на земельну ділянку загальною площею 0, 12 га, порушив вимоги ст.152 Земельного кодексу України, так як за змістом ст. 152 ЗК України визнання недійсним державного акта на право власності на землю як правовстановлюючого документу, зазначеною нормою не передбачено. З наведених підстав просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як член СТ «Женьшень», користувався земельною ділянкою для ведення садівництва площею 0.06 га з часу його створення, земельна ділянка у встановленому законом порядку у нього не вилучалася та його право на користування земельною ділянкою в судовому порядку не припинялося, а відтак передача цієї земельною ділянки іншому члену кооперативу ОСОБА_6 у приватну власність є незаконною, рішення органу місцевого самоврядування та розпорядження голови райдержадміністрації, прийняті з питання передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_6, є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, а відтак державний акт на право приватної власності на землю площею 0.12 га, виданий ОСОБА_6, є недійсним і підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про кооперацію» статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність, в якому містяться положення про умови порядку і вступу в кооператив та виходу чи виключення з кооперативу, умови надання земельних ділянок для ведення садівництва, підстави припинення права користування цією земельною ділянкою та її вилучення.

Статтею 13 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що членство в кооперативі припиняється у разі добровільного виходу з нього, припинення трудової участі в діяльності кооперативу, несплати внесків, смерті члена кооперативу, ліквідації кооперативу, припинення діяльності кооперативу.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, до компетенції яких належить, в тому числі затвердження рішення правління або голови кооперативу про прийняття нових членів та припинення членства, прийняття рішення щодо володіння, користування та розпорядження майном кооперативу.

Статут кооперативного садівничого товариства «Женьшень» затверджений на зборах членів товариства 15.07.1995 року, зареєстрований у виконкомі Домажирської сільської ради народних депутатів 21.01.1997 року. Пунктом 14 статуту передбачено, що членам садівничого товариства рішенням правління виділяються садові ділянки. Пунктом 17 передбачено випадки, за яких член садового товариства може бути виключений з садівничого товариства, одним із яких передбачено право на виключення члена садівничого товариства у випадку не освоєння виділеної йому садової ділянки протягом року для вирощування сільськогосподарської продукції. Виключення з членів СТ проводиться згідно з рішенням правління товариства з наступним затвердженням загальними зборами членів садівничого товариства.

Виключення з членів товариства землекористувача земельної ділянки у садівничому товаристві веде до втрати ним права на земельну ділянку і передачі ділянки іншому землекористувачеві за рішенням правління товариства з наступним затвердженням загальними зборами товариства.

Судом першої інстанції встановлено і це не заперечувалося сторонами, підтверджено в суді першої інстанції головою СТ «Женьшень», що ОСОБА_4 є членом СТ «Женьшень» з часу його створення, ним сплачувались членські внески, йому, як члену садового кооперативу, у користування була надана земельна ділянка для ведення садівництва площею 0.06 га за №115.

Наведене підтверджується копією списку членів садово-городнього кооперативу «Женьшень» від 01.03.2006 р. та 01.06.2008 р., копією експлікації земель садово-городнього кооперативу «Женьшень», з яких вбачається, що за ОСОБА_4 закріплена земельна ділянка за №115. З копії експлікації земель садово-городнього кооперативу «Женьшень» також вбачається, що земельна ділянка №115 закріплена за ОСОБА_4, а земельна ділянка №113 закріплена за ОСОБА_6, земельні ділянки межують одна з одною. Вказані обставини підтверджені також поясненнями сторін, головою СТ «Женьшень», копією довідки від 27.06.2013 року №7д, виданою головою СТ «Женьшень» про те, що ОСОБА_4 є членом товариства з дня його заснування, права на користування закріпленою за ним земельною ділянкою нікому і ніколи не передавав, заборгованості по сплаті членських внесків немає.

Судом першої інстанції також встановлено, що земельна ділянка для садівництва площею 0.06 га, за №115 рішенням правління СТ «Женьшень» від 07.10.2006 року передана іншому члену СТ «Женьшень» ОСОБА_6

Із заяви ОСОБА_6 на ім»я голови Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_6 звернулася із заявою про надання дозволу на приватизацію двох земельних ділянок площею 0.06 га за №113, що була їй надана, та земельної ділянки площею 0.06 га за №115, яка від часу розприділення ніким не обробляється.

Як вбачається з п.17 Статуту СТ «Женьшень», чинного на час виникнення спірних правовідносин, член садівничого товариства у разі неосвоєння виділеної йому садової ділянки протягом року для вирощувань сільськогосподарської продукції, може бути виключений правлінням з наступним затвердженням рішенням правління загальними зборами з членів садівничого товариства.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, рішення правління, рішення загальних зборів членів СТ «Женьшень» з цього приводу відсутнє, також відсутні докази про те, що таке питання виносилося на обговорення правління та загальних зборів з належним повідомленням про це члена садівничого товариства ОСОБА_4

Суд першої інстанції з врахуванням рішення загальних зборів СТ «Женьшень» /протокол №5 від 05.10.2013 року/, яке ОСОБА_2 не оскаржувалося, і яким визнано недійсним протокол №15 від 07.10.2006 року, вірно не взяв до уваги посилання ОСОБА_2 на те, що питання про надання ОСОБА_6 земельної ділянки №115 в СТ «Женьшень» вирішувалося на засіданні правління садівничого товариства 07.10.2006 року, про що надано виписку з протоколу засідання правління, де 07.10.2006 року було включено до порядку денного питання про розгляд заяви члена кооперативу ОСОБА_6 про надання їй земельної ділянки №115 площею 0.06 га, яка правління кооперативу була затверджена.

За таких обставин колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який вірно не взяв до уваги рішення правління СТ «Женьшень» від 07.10.2006 року, на яке, як на доказ правомірності надання ОСОБА_6 земельної ділянки для ведення садівництва площею 0.06 га №115, та передачу їй у власність земельної ділянки площею 0.12 га, посилався ОСОБА_2, заперечуючи щодо задоволення позову.

За наведених обставин безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність набуття ним права користування земельною ділянкою №115 в СТ «Женьшень».

Враховуючи положення ст. ст. 141, 149 Земельного кодексу України, якими передбачено підстави, порядок припинення права користування земельною ділянкою, вилучення земельних ділянок, ст. 152 Земельного кодексу України, вищезазначені положення Статуту СТ «Женьшень», відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження виключення ОСОБА_4 з членів СТ «Женьшень», а саме, офіційного рішення загальних зборів СТ про виключення ОСОБА_4 з членів СТ «Женьшень», належних та допустимих доказів вилучення в нього у встановленому законом порядку спірної земельної ділянки для ведення садівництва площею 0.06 га, яка була надана йому, як члену садівничого товариства, та перебувала у його користуванні, наявність в матеріалах справи протоколу загальних зборів СТ «Женьшень» від 05.10.2013 р., на яких було вирішено питання про визнання недійсним протоколу №15 від 07.10.2006 р. про надання ОСОБА_6 земельної ділянки №115, те, що відповідачем всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано належних доказів на підтвердження зазначених ним в запереченні обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неправомірність надання ОСОБА_6 земельної ділянки №115 в СТ «Женьшень», яка перебувала в законному користуванні ОСОБА_4, без її вилучення у законного користувача чи припинення у встановленому законом порядку права користування ним спірною земельною ділянкою.

Разом з тим, як вбачається матеріалів справи, рішеннями IV сесії V скликання Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області №48 від 10 жовтня 2006 року "Про передачу земельних ділянок у власність", VIII сесії V скликання Дожирської сільської ради Яворівського району Львівської області №263 від 22 серпня 2007 року, яким були внесені зміни до рішення №48 від 10 жовтня 2006 року, погоджено надання дозволу на передачу земельної ділянки безкоштовно у власність ОСОБА_6, площею 0,1200 га в садово-городньому кооперативі «Женьшень».

Пунктом 2 розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації Львівської області від 02 квітня 2007 року №150 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність та оренду для ведення садівництва» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо передачі громадянам земельних ділянок у власність та оренду для ведення садівництва на території Дожирської, Рясне-Руської сільських та Новояворівської міської рад, передано громадянам згідно зі списком земельні ділянки у власність та оренду для ведення садівництва (згідно додатку).

Зі списку громадян, яким передаються земельні ділянки у власність та оренду для ведення садівництва, вбачається, що ОСОБА_6 передано у власність 0.1200 га на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області.

Крім того, судом першої інстанції встановлено та підтверджено документально, що ОСОБА_6 на підставі рішень орану місцевого самоврядування та розпорядження голови Яворівської райдержадміністрації виготовила технічну документацію на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0.12 га і отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку саме такої площі.

Судом першої інстанції також встановлено, що розпорядженням голови Яворівської районної державної адміністрації від 13.11.2009 р. №512 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо передачі земельних ділянок у власність для ведення садівництва», яке є чинним та не визнано недійсним чи скасованим в судовому порядку, надано дозвіл громадянам на розроблення технічної документації із землеустрою щодо передачі земельних ділянок у власність для ведення садівництва на території Рясне-Руської, Бірківської, Домажирської сільських рад, Шклівської селищної ради, (згідно додатку). З копії списку осіб, яким надається дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо передачі земельних ділянок у власність для ведення садівництва вбачається, що ОСОБА_4 було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо передачі земельних ділянок у власність для ведення садівництва на земельну ділянку площею 0.06 га на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області.

Приймаючи оскаржувані рішення та видаючи оскаржуване розпорядження з питань, пов»язаних з приватизацією ОСОБА_6 земельної ділянки для ведення садівництва площею 0.06 га №115 в СТ «Женьшень», Домажирська сільська рада Яворівського району Львівської області та голова Яворівської районної державної адміністрації Львівської області не перевірили правомірність набуття ОСОБА_6 права користування саме цією земельною ділянкою та фактично погодили передачу у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0.12 га з врахуванням площі земельної ділянки для ведення садівництва №115 площею 0.06 га, користувачем якої є позивач.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачем не спростовано належним та допустимими доказами правомірність користування ОСОБА_4 земельною ділянкою №115 в СТ «Женьшень», та всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів правомірності надання цієї спірної земельної ділянки ОСОБА_6 А відтак ОСОБА_6 на момент приватизації земельної ділянки для ведення садівництва користувалася земельною ділянкою №113 площею 0.06 га, і саме ця земельна ділянка і саме такої площі могла бути передана їй у власність, могла бути нею приватизована, а відтак саме щодо цієї земельної ділянки могли прийматися рішення органу місцевого самоврядування, яким є Домажирська сільська рада Яворівського району Львівської області та розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації Львівської області що стосуються вирішення питань, пов»язаних з передачею земельної ділянки у власність, а відтак і державний акт на право приватної власності на землю міг бути виданий лише на цю земельну ділянку площею 0.06 га цільове призначення якої - ведення садівництва.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про недійсність рішення Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області №48 від 10.10.2006 року "Про передачу земельних ділянок у власність" в частині передачі ОСОБА_6 безкоштовно у власність земельної ділянки площею 0,12 га в садівничому товаристві "Женьшень" для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого сільського господарства; рішення № 263 від 22.08.2007 року "Про внесення змін в рішення №48 IV сесії V скликання від 10.10.2006 року" в частині надання дозволу про передачу ОСОБА_6 безкоштовно у власність земельної ділянки площею 0,12 га в садівничому кооперативі "Женьшень" для ведення садівництва; розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації № 150 від 02.04.2007 року "Про передачу громадянам земельних ділянок у власність та оренду для ведення садівництва" в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо передачі ОСОБА_6 у власність земельної ділянки площею 0,1200 га на території Домажирської сільської ради та передачі вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_6 у власність для ведення садівництва; визнав недійсним та скасував державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №519266 від 06.06.2007 року, кадастровий номер :04:000:0223, виданий на ім"я ОСОБА_6, як такий, що був виданий на підставі розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, №150 від 02.04.2007 року, визнаного судом недійсним.

Доводи апеляційної скарг не спростовують правильних висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.