Справа № 199/1164/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

22 квітня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.,

за участю секретаря Хлус Ю.А.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради, Комунального підприємства «Жилсервіс-9» Дніпропетровської міської ради», де третя особа відділ опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання права користування, про зобовязання здійснити реєстрацію та про зобовязання змінити договір найму, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради, Комунального підприємства «Жилсервіс-9» Дніпропетровської міської ради», де третя особа відділ опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання права користування, про зобовязання здійснити реєстрацію та про зобовязання змінити договір найму.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалася на те, що з 04 лютого 2000 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який помер 11 січня 2015 року помер. З часу одруження вона вселилася як член наймача у квартиру АДРЕСА_1. 20 листопада 2000 року у подружжя народилася донька ОСОБА_5, яка з народження і по теперішній час проживає з позивачем у спірній квартирі.

За життя ОСОБА_4 почав переоформлювати договір найму на квартиру, але у звязку з поновленням документів розгляд цього питання затягнувся і лише після його смерті, позивач отримала рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 23 січня 2015 року за №7 щодо внесення змін у договір найму житлового приміщення, яким вирішено укласти договір найму з ОСОБА_4

Після смерті чоловіка, вона з дитиною проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, користуються нею, сплачують комунальні послуги.

За таких обставин, позивач звернулася до суду і просила визнати за нею право користування квартирою №123 по вулиці Донецьке шосе, 116 в м.Дніпропетровську, зобовязати зареєструвати її в квартирі АДРЕСА_1; зобовязати змінити договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 та укласти договір найму з позивачем.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснила, що ОСОБА_1 вселилася в квартиру АДРЕСА_1 з дозволу всіх наймачів як член сімї наймача у лютому 2000 року і з цього часу проживає та користується житлом. З дня народження, а саме 20 листопада 2000 року в квартирі АДРЕСА_1 мешкає дитина подружжя ОСОБА_1 Антоніна. На теперішній час позивач утримує квартиру, а відтак позивач і її дитина набула право користування нею. Крім того, договір найму було укладено з чоловіком позивача і лише його трагічна смерть призвела до вирішення даного питання в суді. Також на теперішній час позивач та її донька іншого житла не мають.

Представник відповідача КП «Жілсервіс 9» ДМР» ОСОБА_3 проти позову заперечував, оскільки позивачем порушено порядок вселення передбачений ЖК України, а тому просив у задоволенні позову відмовити. Додатково пояснив, що вимоги стосовно реєстрації заявлені до неналежних відповідачів.

Представник відповідача виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку.

Представник третьої особи відділу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін та свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 12 грудня 1983 року ОСОБА_10 був виданий ордер №738 на право заняття житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 на склад сім'ї: він наймач, ОСОБА_8 дружина, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 сини.

04 лютого 2000 року ОСОБА_4 та ОСОБА_12 уклали шлюб, після чого ОСОБА_12 змінила прізвище на ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про одруження.

З цього часу позивач ОСОБА_1 вселилася в квартиру АДРЕСА_1 як член сімї наймача та залишилася проживати в даній квартирі з іншими членами сімї наймача.

Дані обставини підтверджені в судовому засіданні допитаними свідками.

Так, свідок ОСОБА_6 пояснила, що її чоловік є двоюрідним братом ОСОБА_4 ОСОБА_1 вона знає з осені 2000 року і саме після шлюбу остання стала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з чоловіком ОСОБА_4, його батьками ОСОБА_10 і ОСОБА_8 та братом чоловіка ОСОБА_11 Ніколи ОСОБА_1 не переїжджала, користується квартирою постійно, в ній народилася донька ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ОСОБА_5 На теперішній час в квартирі проживає ОСОБА_1 з донькою, утримує її.

Аналогічні покази надав свідок ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що є сусідкою ОСОБА_1. З 2000 року в квартирі АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 Ніколи вона з квартири не переїжджала і тепер із донькою користуються квартирою та утримує її.

ОСОБА_8, як свідок суду показала, що позивач є її невісткою. З осені 2000 року після свадьби із сином, ОСОБА_1 почала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1. У листопаді 2000 року народилася онука, яка також постійно із дня народження проживає в квартирі. Ані її чоловік ОСОБА_10, ані вона, ані син ОСОБА_11 не заперечували проти того, що ОСОБА_1 вселилася та проживала та проживає як член сімї дружина ОСОБА_4, в спірній квартирі. Крім того ніколи КЖЕП не предявляв претензії з приводу проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1. На теперішній час її невістка з онукою також проживають у квартирі, користуються нею та утримують.

Рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради №7 від 23 січня 2015 року було змінено договір найму житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 та укладено договір найму на вказану квартиру з ОСОБА_4.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що позивач ОСОБА_1 з моменту укладення шлюбу з ОСОБА_4 04 лютого 2000 року вселилася в квартиру АДРЕСА_1 та постійно проживає в даній квартирі, виконує усі права та обов'язки квартиронаймача, сплачує комунальні послуги, ніколи не виселялася з вказаного житлового приміщення та іншого житла не має, вела з наймачем та членами його родини спільне господарство, прибирає, доглядає, підтримує вказане житло в належному стані, де знаходяться її речі, меблі, предмети домашнього вжитку та інше.

Крім того, наданими доказами підтверджується, що з часу народження 02 листопада 2000 року дитина позивача та ОСОБА_4 ОСОБА_5 постійно проживає з батьками в квартирі, відвідувала за цією адресою садок, в подальшому школу та перебуває на обліку в КЗ «ДЦП МСД №9» амбулаторія №5.

Крім того, виходячи з положень Конституції про гарантування громадянам свободи пересування і вільного вибору місця проживання, сама по собі наявність чи відсутність прописки не може бути підставою як для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилася до наймача, так і для відмови в цьому.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку вселити в займане ним жиле приміщення інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами та наймачем не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року N 2 роз'яснив, що при вирішенні спорів про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювалося угодою між цими особами і наймачем певний порядок користування жилим приміщенням.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що ОСОБА_1 з моменту заселення постійно проживала та по теперішній час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є її єдиним постійним житлом, іншого житлового приміщення у власності або користуванні позивачка не має, будучи з 04.02.2000 членом сім'ї основного квартиронаймача ОСОБА_10, вона виконує усі обов'язки, що витікають із договору найму, що відповідає вимогам ст.64 ЖК України, тривалість постійного проживання в спірній квартирі, тому суд дійшов висновку, що вона як член сім'ї наймача проживала та проживає в спірній квартирі, тому, в сенсі ч.2 ст.65 ЖК України, вона набула право користування вищевказаною квартирою, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 права користування квартирою №123 по вулиці Донецьке шосе, 116 в м.Дніпропетровську, підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про зобовязання зареєструвати позивача в квартирі АДРЕСА_1 та змінити договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 та укласти договір найму з позивачем, то суд зазначає, що дані вимоги є похідними від встановлення права користування і заявлені позивачем передчасно, оскільки не були предметом розгляду відповідних компетентних органів на які законом покладено обовязок щодо реєстрації місця проживання та місця перебування осіб та розгляд питання зміни договору найму. Крім того, позовні вимоги щодо зобовязання зареєструвати позивача в квартирі АДРЕСА_2 заявлені до неналежних відповідачів.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, визнавши за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням квартирою №123 в будинку №116 по вулиці Донецьке шосе в місті Дніпропетровську. В іншій частині позову слід відмовити.

Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідачів не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 209, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, Комунального підприємства «Жилсервіс-9» Дніпропетровської міської ради», де третя особа відділ опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання права користування, про зобовязання здійснити реєстрацію та про зобовязання змінити договір найму - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, право користування житловим приміщенням квартирою №123 в будинку №116 по вулиці Донецьке шосе в місті Дніпропетровську.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

З повним текстом рішення суду сторони можуть ознайомитися 27 квітня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам процесу негайно після його проголошення.

Суддя О.Б.Подорець