Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/1142/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Дорда Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що 21.08.2007 року померла мати позивачки ОСОБА_3, яка проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 і яка за життя залишила заповіт посвідчений Боржавською сільською радою 30.07.2007 за реєстром №16, яким заповіла позивачу жилий будинок в с.Боржавське, вул.Щорса 10 та земельну ділянку, що належала їй на праві власності згідно державного акту про право власності на землю ІУ-ЗК №002619.

Позивач разом з своїм братом Відповідачем по справі проживала з спадкоємцем і доглядала за нею до її смерті, а після її смерті прийняла заповідане спадкове майно і здійснюю його використання до сьогоднішнього часу, що підтверджується довідками Боржавської сільської ради від 10.07.201.3 року за №306 та №307. Позивач прийняв спадщину за заповітом, оскільки па момент смерті спадкодавця проживав з ним в с.Боржавське, вул.Щорса 10.

Згідно довідки Виноградівського БТІ від 26.06.2014 року №280 зазначений будинок будівництвом завершений і його вартість в цілому складає 147 066 грн.

Коли позивачка звернулася в нотаріальну контору з метою оформити належним чином права на будинок на своє імя, пояснили про необхідність представлення нотаріусу правовстановлюючого документу на будинок

Разом з тим у спадкодавця був відсутній правовстановлюючий документ на будинок, оскільки відповідно до положень Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали державній реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського тину, але до них не приєднані.

Згідно довідки Виноградівського БТІ зазначений будинок будівництвом завершений, рахується за померлою матірю ОСОБА_3 і його вартість в цілому складає 147 066 грн.

На даний час позивач не може оформити спадщину на себе через нотаріальну контору, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок. У звязку з цим позивач просить визнати за ним право власності на вказаний будинок.

Позивачка в судове засідання не зявилася, однак до суду подала письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві (а.с.19).

Відповідач подав до суду заяву про визнання позову. Розгляд справи просив провести без його участі (а.с.20).

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання відповідачами позову прийнято судом.

В судовому засіданні встановлено, що 21.08.2007 року померла мати позивачки ОСОБА_3, яка проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3, 4).

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт посвідчений Боржавською сільською радою 30.07.2007 за реєстром №16, яким заповіла позивачу жилий будинок в с.Боржавське, вул.Щорса 10 та земельну ділянку, що належала їй на праві власності згідно державного акту про право власності на землю ІУ-ЗК №002619. Заповіт не змінений і не скасований, що стверджується відміткою на заповіті (а.с. 6).

Позивач прийняв спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як постійно проживала з спадкодавцем у спадковому будинку (а.с.10).

Відповідно до виготовленого Виноградівським БТІ Технічного паспорту та довідки КП «Виноградівського районне БТІ» № 280 від 26.06.2013 року житловий будинок в с.Боржавське, вул.Щорса, 10 Виноградівського району будівництвом завершений, вартість становить 147066 грн., рахується за ОСОБА_3, яка померла 21.08.2007 р. (а.с.11, 12-14 зв.).

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою(ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 право власності в цілому на житловий будинок з надвірними спорудами № 10 по вулиці Щорса в селі Боржавське Виноградівського району Закарпатської області загальною площею 105,2 кв.м, в тому числі житловою 60,1 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_4