Справа № 202/3014/14-ц
10 червня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мороз В.П.
при секретарі Овечко А.С.
розглянувши у відкритомусудовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області про звернення стягнення,
В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області про звернення стягнення.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 28.03.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір, згідно умов якого - позивач надав ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 24 225 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.03.2014 року.
У порушення умов договору відповідач - ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.
Станом на 16.10.2013 року за відповідачем - ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором в розмірі 52 550,32 доларів США, в тому числі:
· заборгованість за кредитом 21 348,21 доларів США;
· заборгованість по процентам за користування кредитом 20 983,52 доларів США;
· пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання 10 218,59 доларів США.
В забезпечення виконання зобовязань 28.03.2008 року між позивачем та відповідачем - ОСОБА_2 укладено договір застави рухомого майна, згідно якого предметом застави є рухоме майно, а саме: автомобіль MERCEDES-BENZ 313, 2003 року випуску, д/н НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 на праві власності.
Крім того, зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою в розмірі 10 000 грн., згідно договору укладеного 20.10.2010 року між позивачем та відповідачем - ПАТ "А-Банк".
Позивач зазначає, що на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, вимога до поручителя залишена без задоволення, тому змушений звертатися до суду та просить суд: передати в заклад (володіння) шляхом опису позивачеві предмет застави, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля; стягнути солідарно із усіх відповідачів - 10 000 грн.; стягнути з відповідача - ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3 200 грн.; стягнути з відповідачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28.03.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір, згідно умов якого - позивач надав ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 24 225 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.03.2014 року (а. с. 12-16). В забезпечення виконання зобов'язання відповідач ОСОБА_2 надав у заставу автомобіль MERCEDES-BENZ 313.
Умови кредитного договору відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 16.10.2013 року за відповідачем - ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором в розмірі 52 550,32 доларів США (а. с. 7-8).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
В силу ст. 572 ЦК України кредитор має право в разі невиконання боржником зобов'язання забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
В забезпечення виконання зобов'язання, відповідно до п. 3.1 кредитного договору, предметом застави є автомобіль, власником якого є відповідач ОСОБА_2
У відповідності до вимог ст. 591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звернено стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договором застави, укладеним між сторонами, у розділі Звернення стягнення за і реалізація предмета застави, п. 21 передбачено позасудове звернення стягнення; п. 22 звернення стягнення шляхом продажу предмета застави з укладанням договору купівлі-продажу з третьою особою-покупцем або на публічних торгах; шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, в тому числі із правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до відповідачів з вимогою врегулювання питання щодо звернення стягнення на транспортний засіб, однак договором застави визначено позасудовий порядок звернення стягнення на предмет застави, у зв'язку із чим відповідачем не доведено порушення його прав за договором застави.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України представником позивача не надано суду обґрунтувань того, що позивач не звернувся до відповідачів в позасудовому порядку із вимогою про звернення стягнення на предмет застави, у зв'язку із невиконанням умов кредитного договору, та відсутня відповідна відмова відповідачів, цим самим банк порушив принцип рівності сторін договору, своїми діями поставив відповідачів у невигідні для нього умови, адже від своєчасної реалізації заставного майна сума боргу відповідача значно б зменшилась.
Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
20.10.2010 року між позивачем та відповідачем ПАТ "А-Банк" укладено договір поруки, яким зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою в розмірі 10 000 грн. (а. с. 10).
Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Кредитним договором визначено, кінцевий термін повернення коштів, а саме - 28.03.2014 року. Отже, у позивача виникло право предявити вимогу до поручителя щодо повернення кредиту, починаючи з 28.03.2014 року.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що право вимоги до поручителя не підлягає захисту, у звязку із передчасним зверненням позивача до суду, тому необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 294 ЦПК України, ст. ст. 11, 526, 553, 559, 572, 590, 591 ЦК України, суд ,
В И Р І Ш И В :
У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області про звернення стягнення - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя В.П.Мороз