Справа № 162/567/15-ц
Провадження № 2/162/107/2015
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Глинянчука В.Д.,

при секретарі Оласюк Л.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей,

встановив:

10 березня 2015 року до Любешівського районного суду з позовом звернулась ОСОБА_1. Просила ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку щомісячно.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що від шлюбу з відповідачем мають троє синів, які проживають з нею окремо від відповідача. Самостійно забезпечити належні умови їх життя вона не може. ОСОБА_3 з часу розриву шлюбно-сімейних стосунків участі в їх утриманні не бере, хоча має на це змогу, адже є підприємцем та має власний бізнес.

У суді ОСОБА_1 змінила позовні вимоги. Оскільки відповідач від підприємницької діяльності має мінливий дохід, просить стягнути з ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі: по тисячі гривень на кожну дитину щомісячно.

У судовому засіданні позивач, її представник позов підтримали.

ОСОБА_1 вказала, що за час шлюбу ними побудовано магазин. Відповідач здійснює торгівлю побутовою технікою. Попри те, що ОСОБА_3 у податкових деклараціях вказує про нульові доходи, бізнес є прибутковим. Позивач спроможний сплачувати заявлені нею суми.

Представник позивача ОСОБА_2 вважає, що подані ОСОБА_3 копії кредитних договорів, які нібито свідчать про борги відповідача, не слід брати до уваги при визначенні розміру аліментів. При цьому звернула увагу, що актуальної інформації про суму своїх кредитних зобов'язань відповідачем не надано.

Відповідач, представник відповідача позов визнали частково.

ОСОБА_3 вказав, що на утримання дітей витрачає не менше ніж позивач. У цей час він не отримує доходів від підприємницької діяльності. Додав, що має несплачені кредити. Разом з тим, інших утриманців у нього немає.

Представник відповідача ОСОБА_4 вважає, що з врахуванням усіх повідомлених позивачем обставин справедливим буде присудження аліментів з відповідача у розмірі 400 гривень на кожну дитину щомісячно.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши законодавство та дослідивши докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 60, частини 1 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім наявності підстав звільнення від доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає доведеними наступні обставини: що діти ОСОБА_3 у цей час проживають з позивачем; що розмір доходів позивача складає приблизно дві тисяч гривень у місяць.

Сторони перебувають у шлюбі, від якого мають троє синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3 є фізичною собою-підприємцем і не перебуває у процесі припинення чи банкрутства.

Згідно з інформацією з Любешівського відділення Ратнівської ОДПІ ДФС у Волинській області ОСОБА_3 з квітня 2014 року по 31 березня 2015 року доходів не отримував.

Суд не бере до уваги як свідчення матеріального становища ОСОБА_3 його пояснення службі у справах дітей від 05 лютого 2015 року про можливість матеріального забезпечення дітей у випадку їх проживання з ним.

Суд також погоджується з доводами представника позивача та не бере до уваги при вирішенні питання про розмір аліментів надані стороною відповідача договори від 22 березня 2004 року, 20 грудня 2005 року, 13 та 21 лютого 2008 року щодо кредитів ОСОБА_3, адже актуальних даних щодо розміру боргових зобов'язань відповідачем не подано.

Разом з тим, стороною позивача не спростовано докази відповідача про відсутність у нього доходів від здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України (далі - СК) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до положень частини 1 статті 184 СК, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною 1 статті 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи дослідженні у судовому засіданні обставини в їх сукупності, суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Керуючись принципами справедливості, розумності та пропорційності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача по 500 гривень щомісячно на кожну дитину.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 367 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до статті 88 ЦПК судові витрати у формі судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213-215, 367 ЦПК, на підставі статей 180, 181, 182, 184, 191 СК, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Починаючи з 10 березня 2015 року, стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у сумі по 500 (п'ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення про стягнення місячного розміру аліментів допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення оскаржуваного судового рішення.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук