АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/666/13-ц Номер провадження 22-ц/786/92/15Головуючий у 1-й інстанції Троцька А.І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Корнієнка В.І., Винниченка Ю.М., при секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 липня 2014 року по справі за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 9 липня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором від 08 серпня 2012 року №1101.43377 у розмірі 147 679,16 грн., з яких: борг за капіталом - 125 734 грн. 88 коп., борг за процентами 3 279 грн.16 коп., пеня 18 665 грн.12 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» судовий збір у сумі 1 476 грн.79 коп., по 492 грн.30 коп. з кожного.

У задоволенні позову у частині звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

З даним рішенням суду не погодився ПАТ «ПроКредит Банк» та подав на нього апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, прохав рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги у цій частині задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 14 серпня 2014 рокурішення Октябрського районного суду м. Полтави від 9 липня 2014 року у частині відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Полтавської області в частині відмови у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судове засідання проводилось за участі відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 за відсутності інших осіб, які будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання, в судове засідання не з'явилися.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, що 08 серпня 2012 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 1101.43377, згідно з умовами якого ОСОБА_5 отримала кредитні кошти у сумі 250 тис. грн. зі сплатою 25% річних, строком на 24 місяці. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 08 серпня 2012 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 були укладені договори поруки №31764-ДПЗ та № 95536-ДП1, згідно з умовами яких поручителі несуть солідарний обов'язок з боржником. Оскільки ОСОБА_5 належним чином не виконувались умови кредитного договору, а тому станом на 17 січня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 147 679 грн. 16 коп., що складається з: 125 734 грн. 88 коп. - борг за капіталом, 3 279 грн. 16 коп. - борг за процентами, 18 665 грн. 12 коп. - пеня.

08 серпня 2012 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, площею 34,4 кв. м.

Відмовляючи у задоволенні позову у частині звернення стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, суд першої інстанції виходив з того, що 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Однак, з таким висновком суду, колегія суддів погодитись не може, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та порушують норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК України - договір є обов'язковим до виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання.

Забезпечення виконання зобов'язання здійснюється шляхом встановлення спеціальних способів, які стимулюють боржника до належної поведінки, гарантують виконання ним основного зобов'язання з урахуванням інтересів кредитора. Ці способи спрямовані на упередження або зменшення обсягу негативних наслідків, які можуть настати у разі порушення зобов'язання.

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Дані положення закріплені ст.ст. 546, 572, 575 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

При цьому, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Так, згідно Закону України «Про мораторій» на стягнення майна громадян України, наданого як забезпеченння кредитів в іноземній валюті» №1034 від 03.06.2014 року не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

З матеріалів справи вбачається, що договір іпотеки укладений між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 забезпечував виконання вимог за кредитним договором виданим в національній валюті - гривні (сума кредиту - 250 000, 00 грн.) на задоволення особистих неспоживчих потреб (а.32).

Таким чином, вирішуючи даний спір суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно з положеннями Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» під дію мораторію підпадають кредити, які мають споживчий характер. Крім того, вказаним Законом передбачено, що нерухоме майно, на яке не може бути звернено примусове стягнення, повинно виступати як забезпечення зобов'язань за споживчими кредитами в іноземній валюті.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги у цій частині задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 липня 2014 року у частині відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки - скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення, яким позовні вимогипублічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 1101.43377 від 08 серпня 2012 року в розмірі 147 679, 16 грн. на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці АТ «ПроКредит Банк» (код 21677333) відповідно до договору іпотеки № 107374-ІД1 від 08.08.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3228, а саме: квартира, загальною площею 34,4 кв.м., житлова 17,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, власниками якої на підставі свідоцтва про право власності на житло, серія НОМЕР_1, видане Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення в м. Полтава 20 січня 2006 року є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Встановити початкову ціну реалізації предмету іпотеки на публічних торгах на підставі висновку експерта - суб'єкта оціночної діяльності призначеного постановою державного виконавця ДВС, у провадженні якого буде знаходитись виконавче провадження щодо виконання виконавчого документу, виданого на виконання рішення суду.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин