Солом'янський районний суд м. києва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі судді Кицюк В.С.,
за участю секретаря Грінченко Е.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра - Україна» до ОСОБА_1 про стягнення суми франшизи та судових витрат, -
В січні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра - Україна» (далі - ПАТ «Саламандра - Україна») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми франшизи в розмірі 1000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 23.09.2013 року по Дніпровському шосе, виїзд на міст Патона в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 (власник - ПАТ «Концерн Стирол») та «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3. Винним у її скоєнні постановою Печерського районного суду м. Києва визнано ОСОБА_3
Посилаючись на норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив стягнути з відповідача на свою користь суму франшизи в розмірі 1000,00 грн. та вирішити питання про судові витрати.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст. 74 ЦПК України.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що враховуючи те, що на рахунок позивача винуватцем ДТП ОСОБА_4 було перераховано франшизу в сумі 1000,00 грн., то вважав відсутнім сам предмет спору. Водночас просив суд задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн. та постановити в разі неявки відповідача заочне рішення (а.с.102, 108)
30.03.2015 судом винесена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, судовим розглядом встановлено, що згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2013 року ОСОБА_3 було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340,00 грн., оскільки вона 23.09.2013 року керуючи автомобілем «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2, та рухаючись на виїзді з Наддніпрянського шосе на міст Патона у м. Києві не врахувала дорожню обстановку, не дотрималася безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 (а.с.15-16)
Як вбачається з договору добровільного страхування наземного транспорту №7884 від 09.04.2013 року транспортний засіб «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1, застраховано позивачем, вигодо набувач ПАТ «Концерн Стирол» (а.с.4-5)
Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду.
Так, статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч.1, 2 п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Згідно п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
За викладених обставин, позивач звернувся до суду з позовом саме до власника автомобіля «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2, - ОСОБА_1 в порядку суброгації, а не регресу, як помилково ним зазначено.
Проте, 20 березня 2015 року позивач через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що винуватець вищезазначеної ДТП - ОСОБА_4 перерахувала позивачу франшизу в розмірі 1000,00 грн., що згідно ч.1 ст.61 ЦПК України враховується судом при винесенні рішення. Окрім того, сам позивач стверджує, що за таких умов предмет спору відсутній, однак просить стягнути з відповідача суму сплаченого при зверненні до суду судового збору (а.с.102)
Згідно імперативним вимогам ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, серед яких і судовий збір (ст.79 ЦПК України)
За відсутності задоволення позову, правових підстав для стягнення судового збору також немає. Стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченої останнім при зверненні до суду з конкретними вимогами в якості судового збору не може бути окремою вимогою і підлягає вирішенню виключно в тих випадках, коли сам позов задовольняється в в залежності від того обсягу вимог, які задовольняються, або навпаки, у задоволенні яких відмовляють.
Оскільки в своїй заяві від 20 березня 2015 року представник позивача уточнює свої позовні вимоги, просить суд задовольнити позовні вимоги частково і стягнути з відповідача на свою користь 243,60 грн. сплаченого судового збору, то суд не знаходить підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного та керуючись ст. 79-88 ЦПК України, суд -
В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра - Україна» до ОСОБА_1 - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання копії рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя: Кицюк В.С.