Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/3088/14-ц Головуючий у 1-й інст. Хавронюк О. Л.
Категорія 47 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року апеляційний суд Житомирської області

в складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській Я.В.

з участю представників позивача і відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу фермерського господарства «Віктор Д»

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 листопада 2014 року

у цивільній справі за позовом приватного підприємства «Кароля» до фермерського господарства «Віктор Д», ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним, скасування державної реєстрації речового права,-

в с т а н о в и в:

У червні 2014 року ПП «Кароля» звернулось до суду з позовом. Позивач просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 1,8430 га., укладений 01 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та фермерським господарством "Віктор Д", скасувати державну реєстрацію речового права фермерського господарства "Віктор Д" на оренду вказаної земельної ділянки. При цьому позивач зазначав, що 27.12.2010 року з відповідачкою ОСОБА_2 ним був укладений договір оренди землі, належної останній, строк дії договору встановлений в 10 років. З моменту укладення договору і до 2014 року підприємство використовувало орендовану земельну ділянку за призначенням, сплачувало орендну плату, в тому числі і восени 2013 року. В 2014 році позивачу стало відомо, що 01.11.2013 року відповідачі уклали між собою ще один договір оренди земельної ділянки, яка вже перебувала в оренді позивача. Речове право оренди землі відповідач зареєстрував в реєстраційній службі. Позивач вважав, що такі неправомірні дії відповідачів порушили його законне право на володіння і користування орендованою земельною ділянкою, а укладений ними договір - не відповідає вимогам закону.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 28.11.2014 року позов задоволено. Визнаний недійсним договір оренди землі, укладений 01 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та фермерським господарством "Віктор Д", загальною площею 1,8430 га., кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1. Скасовано державну реєстрацію речового права фермерського господарства "Віктор Д" на оренду вказаної земельної ділянки.

У поданій апеляційній скарзі фермерське господарство «Віктор Д» просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Вважає вимоги позивача недоведеними. На думку апелянта, суд вийшов за межі заявлених вимог, вимоги про скасування державної реєстрації заявлені до неналежних відповідачів. Вважає, що приймаючи пояснення відповідачки як доказ, суд порушив процесуальний закон, оскільки в такому випадку мав допитати її в якості свідка.

До апеляційної скарги приєдналася відповідачка ОСОБА_2

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2010 року на підставі відповідного договору передала ПП „Кароля" в оренду земельну ділянку строком на 10 років.

Зазначений договір зареєстрований в установленому законом порядку, який діяв на час його укладення (а.с.92).

Задовольняючи позов та визнаючи недійсним укладений в подальшому повторний договір оренди землі на цю ж земельну ділянку, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про невідповідність оспорюваної угоди вимогам закону.

При цьому судом враховано наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст. ст.ст. 6, 627 ЦК України).

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України ).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем, який укладається в письмовій формі.

Істотні умови договору оренди землі встановлені статтею 15 Закону України „Про оренду землі", а саме : об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Виходячи із зазначених вище положень закону, суд правильно вважав, що з 2010 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 існували договірні відносини, що випливали із укладеного ними договору оренди. При цьому підприємство використовувало за призначенням передану йому власником земельну ділянку, сплачувало орендну плату, а останній цю плату одержував і будь-яких претензій не заявляв. Ці обставини відповідачка визнала, в тому числі і одержання орендної плати за 2013 рік.

Зазначені обставини встановлені також і на підставі наданих позивачем доказів, які відповідачами не спростовані.

Разом з тим, укладений 1 листопада 2013 року ще один договір про оренду цієї ж земельної ділянки суперечить вимогам закону.

Так, стаття 215 ЦК України встановлює, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням в момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених статтею 203 ЦК.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Суть державної реєстрації полягає в офіційному визнанні і підтвердженні державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок на підставі договору, а підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є сам договір, укладений між власником земельної ділянки і орендарем, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, підписання спірного договору за викладеними в ньому умовами здійснювалося за вільним вибором сторін.

Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»державна реєстрація договору оренди його зміни та розірвання здійснюється відповідним органом за зверненням осіб з наданням відповідних документів, які є підставою для такої реєстрації (договір, судове рішення). Статтю 20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За правилами ч. 1 ст. 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Частиною 3 ст. 640 Цивільного кодексу встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Припинення договору оренди відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" може відбутись шляхом його розірвання за погодженням сторін. Згідно з ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється у такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

За наведених обставин суд правильно вважав, що оспорюваний договір є недійсним, а його державна реєстрація проведена з недотриманням вимог закону.

Всупереч вимогам статті 60 ЦПК України, відповідачами не надано належних та допустимих переконливих доказів про припинення договору оренди землі від 27.10.2010 року відповідно до вимог ст. 654 ЦК України (договору, додаткової угоди про розірвання договорів оренди землі з подальшою їх державною реєстрацією), чи рішення суду, як це передбачає стаття 32 Закону України «Про оренду землі».

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Характер спірних правовідносин судом першої інстанції визначений правильно. Обставини справи судом з'ясовані повно та всебічно. Зібраним у справі доказам дана належна оцінка. Будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Віктор Д» відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: