АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/1620/2015 головуючий у 1-й інстанції: Трегубенко Л.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Невідомої Т.О.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 4 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 грудня 2010 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса марки "Neoplan", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого він є, та автомобіля марки "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Зазначена пригода сталася з вини ОСОБА_2, якого постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 17 березня 2011 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ "СК "АХА Страхування" за договором обов'язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/9429438.

Відповідно до звіту № 1618 від 1 лютого 2011 року, матеріальний збиток в результаті пошкодження автобуса "Neoplan", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, склав 6232 грн. 64 коп.

17 липня 2013 року ПрАТ "СК "АХА Страхування" сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 5232 грн. 64 коп.

Однак, розмір реальних збитків, необхідних для відновлення його транспортного засобу склав 29457 грн. (товарний чек ФОП ОСОБА_4 від 11 квітня 2011 року на суму 23207 грн., акт виконаний робіт ФОП ОСОБА_5 від 20 квітня 2011 року на суму 6250 грн.).

У зв'язку з тим, що розмір заподіяних збитків не було відшкодовано в повному обсязі, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди та страховою виплатою в розмірі 24224 грн. 36 коп. (29457 грн. вартості відновлювального ремонту - 5232 грн. 64 коп. страхової виплати), а також 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 4 липня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди суму 1000 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 342 грн. 25 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави суму недоплаченого судового збору в розмірі 116 грн. 55 коп.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Скаржник зазначає, що судом неправомірно відхилено товарний чек ФОП ОСОБА_4 від 11 квітня 2011 року та акт прийому-передачі виконаних ФОП ОСОБА_6 робіт по ремонту автомобіля від 20 квітня 2011 року, які підтверджують розмір понесених ним збитків, необхідних для відновлення пошкодженого транспортного засобу, відповідно судом не було враховано положення ст. 1192 ЦК України та необхідність стягнення розміру збитків в повному обсязі відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі; розмір моральної шкоди визначено неправильно.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 в суд апеляційної інстанції не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що 29 грудня 2010 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса марки "Neoplan", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1, та автомобіля марки "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_7, під керуванням ОСОБА_2, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 17 березня 2011 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ "АХА Страхування", на умовах полісу № ВВ/9429438 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн., франшиза - 1000 грн.).

30 грудня 2010 року за участю позивача було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено протокол огляду транспортного засобу. Будь-яких зауважень до проведення огляду та визначення характеру пошкоджень транспортного засобу позивач не мав.

Сума заподіяного ОСОБА_1 матеріального збитку в результаті пошкодження автобуса "Neoplan", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, відповідно до звіту № 1618 від 1 лютого 2011 року становила 6232 грн. 64 коп.

За результатами розгляду страхового випадку ПрАТ "СК "АХА Страхування" було складено розрахунок страхового відшкодування, який підлягає виплаті страхувальнику, розмір якого становить 5232 грн. 64 коп. та зазначене відшкодування було виплачене позивачу.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих під час експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 35 цього Закону для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

Згідно із положеннями ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якщо особа, яка має право на отримання відшкодування, не задоволена рішенням страховика щодо виплати страхового відшкодування, вона має право подати до МТСБУ скаргу про перегляд вищезазначеного рішення. Якщо прийняте МТСБУ рішення не задовольняє таку особу, то вона має право подати позов до суду щодо відшкодування шкоди в установленому законом порядку.

Посилання скаржника на те, що судом неправомірно відхилено товарний чек ФОП ОСОБА_4 від 11 квітня 2011 року та акт прийому-передачі виконаних ФОП ОСОБА_6 робіт по ремонту автомобіля від 20 квітня 2011 року, які підтверджують розмір понесених ним збитків, необхідних для відновлення пошкодженого транспортного засобу, а також на положення ст. 1192 ЦК України та необхідність стягнення розміру збитків відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі підлягають відхиленню, оскільки шкода позивачу була відшкодована в позасудовому порядку відповідно до вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Доказів незадоволення позивачем рішенням ПрАТ "СК "АХА Страхування" щодо виплати страхового відшкодування та будь-якої незгоди із розміром шкоди, що була визначена за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 1618 від 1 лютого 2011 року матеріали справи не містять, а отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральної шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який розмір може мати суто умовний вираз.

Колегія суддів вважає, що розмір коштів на відшкодування моральної шкоди визначений правильно, виходячи з обставин її заподіяння, характеру і ступеню страждань позивача.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 4 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: О.В. Шахова

Т.О. Невідома