Справа № 459/2276/14 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/783/3534/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря Іванової О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4 та публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ Шахта Надія про стягнення моральної шкоди, завданої професійним захворюванням

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Шахта «Надія» в користь ОСОБА_4 10000 грн. заподіяної моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржили ОСОБА_4 та ПАТ «Шахта «Надія».

ОСОБА_4 просить його змінити в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн. та стягнути з відповідача в його користь 30000 грн. Зазначає, що згідно висновку МСЕК йому встановлено ІІІ групу інвалідності та 60% втрати працездатності. Також зазначає, що внаслідок отриманого професійного захворювання в подальшому унеможливлює його працевлаштування на будь-яких роботах, він відчуває слабкість, підвищену пітливість, головокружіння, задишку при ходьбі, спастичний сухий кашель, болі в грудній клітці, обмеження рухів в п/крижовому відділі хребта, зяб кість рук. Вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди 10000 грн. є малим, оскільки професійне захворювання призвело до вимушених змін у його житті та втрати нормальних життєвих звязків, що спричинює моральні та душевні страждання.

ПАТ «Шахта «Надія» просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що при працевлаштування на підприємство позивачу було розяснено його права та обовязки та проінформовано під розписку про умови праці. Також зазначає, що позивач, працюючи на роботах повязаними із підземними умовами праці отримував відповідну заробітну плату та отримував відповідні пільги. Посилається на те, що професійне захворювання у ОСОБА_4 виникло на протязі роботи в підземних виробках, тобто не лише працюючи на ДВАТ «Шахта «Надія». Крім того позивачем не представлено докази, які б підтверджували нанесення моральної шкоди, завданої професійним захворюванням та трудовим каліцтвом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 на підтримання скарги ОСОБА_4, ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на наведені нижче мотиви.

Встановлено, що протягом 1990 р. по 2011 р. позивач працював на шахті № 8 «Великомостівська» та ДВАТ «Шахта «Надія».

За час виконання своїх посадових обовязків позивач внаслідок погіршення стану здоров»я неодноразово звертався за отриманням медичної допомоги до медичних закладів.

Із акту професійного захворювання від 06.06.2011 р. убачається, що у позивача професійне захворювання виникло внаслідок запиленості повітря робочої зони та транспортної вібрації.

16.06.2011 р. ОСОБА_4 вперше встановлено ІІІ групу інвалідності із втратою 60% працездатності.

25.06.2012 р. позивачу безтерміново встановлено ІІІ група інвалідності та 60 % втрати працездатності з протипоказанням важкої фізичної праці, роботи в запилених приміщеннях, в умовах вібрації.

Як розяснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП ( 322-08 ) (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У п. 9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих

стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно із ч. 4 цієї ж норми Закону моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Факт заподіяння позивачу шкоди підтверджується копіями медичних документів та записами у медичній картці, копією акту нещасного випадку на виробництві, копіями висновків МСЕК, з яких вбачається, що ОСОБА_4. безтерміново встановлено ІІІ групу інвалідності та 60% втрати працездатності.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції вірно врахував ступінь втрати працездатності позивача, а саме 60 %, характер та обсяг страждань, їх тривалість, а також той факт, що він не може повноцінно працювати і для організації свого життя йому доводиться докладати додаткових зусиль.

Твердження апелянта ОСОБА_4 про те, що розмір моральної шкоди 10000 грн. є малим, оскільки каліцтво призвело до вимушених змін у його житті та втрати нормальних життєвих звязків, що спричинює моральні та душевні страждання, є безпідставними, так як судом були враховані ступінь втрати працездатності позивача, характер та обсяг страждань.

Доводи апелянта ПАТ «Шахта «Надія», що при працевлаштуванні на підприємство позивачу було розяснено його права та обовязки та проінформовано під розписку про умови праці, також, що позивач, працюючи на роботах повязаними із підземними умовами праці отримував відповідну заробітну плату та отримував відповідні пільги, а тому підстав для стягнення моральної шкоди немає, є безпідставними, оскільки згідно із вимогами чинного законодавства позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.

Твердження апелянта про те, що позивачем не представлено докази, які б підтверджували нанесення моральної шкоди, завданої професійним захворюванням та трудовим каліцтвом спростовуються матеріалами справи.

Так як суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, то суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.. 308, ст. 317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія» відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: