УХВАЛА

03 вересня 2015 року м. Мукачево Справа №303/4790/15-ц

2с/303/23/15

номер рядка стат.звіту-6

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

при секретарі Прокоп Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево матеріали

за заявою ОСОБА_1

про скасування судового наказу від 11 серпня 2015 року №2н/303/404/15,

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною заявою, посилаючись на обставини щодо відсутності у нього будь-яких договірних відносин із стягувачем.

У судове засідання сторони не зявилися, про причину неявки суд не повідомили.

Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах цивільної справи №303/4790/15-ц, суд приходить до наступного висновку.

11 серпня 2015 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 2456,26 грн., а також 121,80 грн. судового збору, 487,20 грн. витрат на правову допомогу (а.с. 20).

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини по справі у контексті із запереченнями боржниці, суд виходить з того, що згідно з частиною першою ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 названого Кодексу.

Це вид безспірного судового провадження, у якому розглядається вимога про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

В п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 року №14 (далі Постанова №14) зазначено, що наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

У відповідності з приписами п. 9 Постанови №14 наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК) вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити, якщо боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором).

Як вбачається з матеріалів справи, то такі не містять доказів щодо існування між ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» та ОСОБА_2 договірних відносин, оформлених у відповідності з чинним законодавством, а також будь яких інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг останнім (Типовий договір, договір про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом, групою будинків, тощо).

Враховуючи існування між сторонами спору щодо суми заборгованості, а також з огляду на відсутність доказів на підтвердження факту укладення між ними договору про надання послуг суд вважає, що заява боржника про підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 8, 95, 105?, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_2 задоволити.

2. Скасувати судовий наказ від 11 серпня 2015 року, виданий Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс Плюс» про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 2456,26 грн., а також 121,80 грн. судового збору, 487,20 грн. витрат на правову допомогу.

3. Розяснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні, з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

4. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость