Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/200/15-ц
Номер провадження 2/540/88/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року Машівський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого - судді Кравець С.В.

за участю: секретаря Кольвашенко А.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору редакція Карлівської районної газети Життя і слово про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди, -

відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України в судовому засіданні 06 травня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення, -

в с т а н о в и в :

у жовтні 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та наступним уточненням позовним вимог, посилаючись на те, що 11.10.2014 вона ознайомилася зі змістом ОСОБА_5 бюлетеня Голос Свободи, виготовленого в підтримку кандидата у народні депутати України ОСОБА_2. На титульній сторінці бюлетеня розміщено статтю під назвою Люстрацію можна робити вже сьогодні, в якій викладена інформація: … Проте найбільшою перемогою команди ОСОБА_2 було звільнення одіозної начальниці відділу освіти. Вона опиралася чотири місяці!, але таки була пролюстрована та усунута від влади. В той же день, коли за нею зачинилися двері кабінету, більшість освітян Карлівщини зітхнули з полегшенням. Адже начальниця освіти не лише продавала за хабарі посади і наживалася на відкатах при ремонтах шкіл, але і силою заганяла людей до Партії регіонів та особисто відправляла колони із району на Антимайдан. Позивач вважає, що вказані відомості принижують її честь, гідність та ділову репутацію як громадянина та людини, створюють негативне враження і відношення до неї як до керівника та державного службовця. Інформація є припущенням, неправдивою, яка містить конкретні факти та відкритим звинуваченням її у вчиненні злочинів. Вона з 10.10.2002 до 29.08.2014 працювала начальником відділу освіти і ніяких нарікань та зауважень на її роботу не було. Розпорядження голови Карлівської районної державної адміністрації ОСОБА_2 № 54-к Про звільнення ОСОБА_4М. оскаржується нею в судовому порядку. Вказує, що внаслідок розповсюдження зазначеної інформації їй завдана моральна шкода в розмірі 50000 грн, яка виражається у душевних стражданнях, внаслідок чого погіршилося її здоровя, вона змушена була звертатися до лікаря. Також інформаційний бюлетень, в якому була опублікована інформація поширюється на територію всього виборчого округу № 149.

У звязку з наведеним, в остаточній редакції позовних вимог, позивач просить суд визнати, що інформацію в інформаційному бюлетені Голос свободи, виготовленому на підтримку кандидата в народні депутати України в одномандатному окрузі №149 на позачергових виборах народних депутатів України 26.10.2014, на замовлення ОСОБА_2, під назвою Люстрацію можна проводити вже сьогодні, де автор викладає факти, що не відповідають дійсності, шкодять діловій репутації та наносять шкоду її інтересам. Зобовязати відповідача навести спростування вказаної інформації шляхом його опублікування в Карлівській районній газеті Життя і слово та принести публічні вибачення. Стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 50000 грн та судові витрати в розмірі 500 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні з підстав викладених у позовній заяві та просить зобовязати відповідача навести спростування упродовж двох місяців, що відповідатиме принципу розумності викладеному у ЦПК України.

Відповідач та його представник позов не визнали та відповідач зазначив, що упродовж 2014-2015 років очолював Карлівську РДА та балотувався у народні депутати у 2014 році. З 02.10.2014 року взяв відпустку під час якої дав інтервю журналісту та його міркування були викладені у бюлетені Голос свободи. Стаття була проплачена з виборчого фонду і в цілому він з нею погоджується. Позивачку знає багато років, спілкувався з людьми, які повідомляли про її утиски, несправедливість, образи, а тому у нього сформувалася думка, що вона є одіозною. Щодо антимайдану вважає, що можливо позивач і мала на це право. Докази, які викладені у статті не збирав, так як люди, які висловлювалися з цього приводу працюють, письмових доказів не має та до правоохоронних органів не звертався. Щодо висловлювання з приводу люстрації то на той час вказане висловлювання було популярним, хоча позивачка і була звільнена за порушення обовязків. Таким чином в бюлетені була висловлена його особиста думка.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився направив заяву про розгляд справи без його участі, за умови оплати оголошення не заперечує його опублікувати.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що в інформаційному бюлетені Голос Свободи, виготовленого на замовлення відповідача ОСОБА_2 розміщена стаття під назвою Люстрацію можна робити вже сьогодні, в якій зокрема викладена й наступна інформація: … Проте найбільшою перемогою команди ОСОБА_2 було звільнення одіозної начальниці відділу освіти. Вона опиралася чотири місяці!, але таки була пролюстрована та усунута від влади. В той же день, коли за нею зачинилися двері кабінету, більшість освітян Карлівщини зітхнули з полегшенням. Адже начальниця освіти не лише продавала за хабарі посади і наживалася на відкатах при ремонтах шкіл, але і силою заганяла людей до Партії регіонів та особисто відправляла колони із району на Антимайдан (а.с.10).

Позивач вважає, що вказані відомості принижують її честь, гідність та ділову репутацію як громадянина та людини, створюють негативне враження і відношення до неї як до керівника та державного службовця. Інформація є припущенням, неправдивою, яка містить конкретні факти та відкритим звинуваченням її у вчиненні злочинів. Вона з 10.10.2002 до 29.08.2014 працювала начальником відділу освіти і ніяких нарікань та зауважень на її роботу не було.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі - Постанова Пленуму ВСУ № 1), при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

З матеріалів справи вбачається, що у спірній статті дійсно була викладена інформація, яка стосується позивача та мало місце поширення такої інформації шляхом розповсюдження бюлетенів під проведення відповідачем передвиборчої агітації, тобто доведення такої інформації до відома багатьох осіб, чого не заперечив в судовому засіданні відповідач як і той факт, що розповсюдження інформації, тобто вручення бюлетенів його довіреними особами громадянам, могло мати місце з 02.10.2014, тобто з того часу коли він пішов у відпустку і можливо до 11.10.2014, як на це вказує позивач.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВСУ № 1 негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі.

Згідно положень статті 277 ЦК України та роз'яснень, які містяться в п.19 постанови Пленуму № 1, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Частиною другою статті 30 Закону України "Про інформацію" встановлено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Оцінюючи характер оспорюваної інформації, суд погоджується із доводами позивача, що поширена відносно неї інформація має негативний характер, оскільки відповідач фактично звинувачує її у вчиненні злочинів, вважаючи її одіозною та зазначає, що вона була пролюстрована.

Як убачається з мережі Інтернет одіозною особою, є така, що викликає негативне, неприємне відношення до себе, що свідчить про те, що зазначене поняття є оцінкою особи з негативної сторони.

В той час, поняття люстрація у законодавстві України зявилося після прийняття 16.09.2014 Закону України Про очищення влади, який набрав чинності 16.10.2014 та не був чинним на момент підготовки відповідачем ОСОБА_5 бюлетеня.

Частинами 1 та 2 статті 1 цього Закону визначено, що очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування. Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_6, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини

Натомість посилання відповідача про люстрацію позивачки було обґрунтоване фактом її звільнення розпорядженням голови Карлівської РДА ОСОБА_2 від 29.08.2014 №54-к, тобто до часу прийняття вказаного закону та набрання ним чинності.

В той час наказ про звільнення позивачки був обґрунтований фактом систематичного невиконання нею посадових обовязків, який за рішенням судів був визнаний незаконним, у звязку з чим позивачку поновлено на посаді з 01.09.2014 ( а.с. 87-89, 93).

Крім цього, з наданих позивачкою доказів убачається, що у період часу з 01.01.2014 до 29.08.2014 до прокуратури Карлівського району заяви та повідомлення щодо її неправомірних дій не надходили, що видно з повідомленням прокурора Карлівського району від 17.11.2014 №88-4631 вих.14 (а.с.28), а відтак докази вчинення нею службових злочинів відсутні.

Крім цього, в судовому засіданні представник позивача зазначив, що остання ні в яких політичних партіях не перебувала та не брала участі ні в яких мітингах чи зборах, а тому є неправдивими посилання, що вона заганяла людей на антимайдан.

Проаналізувавши інформацію, наведену у спірній статті, а також характер використаних при її викладенні мовних засобів, суд прийшов до висновку, що вказана інформація подана саме у формі фактичних тверджень (даних) та не може кваліфікуватись як оціночні судження, з огляду на використання наступних мовних оборотів, застосованих у статті: вона була пролюстрована, продавала за хабарі посади і наживалася на відкатах, силою заганяла людей до Партії регіонів та особисто відправляла колони із району на Антимайдан.

Тобто вказані вислови, вказують на вчинення позивачем тих чи інших протиправних дій та дискредитують її в очах оточуючих, формуючи у них відповідну негативну оцінку її ділових та професійних якостей, і очевидно що змістовне спрямування зазначених фрагментів статті є негативним та подане саме у формі фактичних даних від власного імені.

Крім цього, спірні висловлювання містять посилання на реальну особу і хоча прізвище позивачки не зазначено, але не викликає сумнівів, що мова йде саме про ОСОБА_4, оскільки вона з 2002 року, тобто більше 12 років, обіймала посаду начальника відділу освіти Карлівської РДА.

Суд вбачає безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між поширенням відповідачем недостовірної інформації та приниженням честі, гідності та ділової репутації позивача. Пунктом 18 Постанови Пленуму ВСУ № 1 передбачено, що згідно з положеннями статті "?? ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Відповідачем не було представлено жодного доказу в підтвердження достовірності поширеної щодо позивача інформації, на підставі чого суд дійшов висновку, що зазначена вище інформація про позивача, і викладена у спірній статті, не відповідає дійсності.

Згідно ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Частиною 1 статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до частин шостої і сьомої вказаної статті, спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму ВСУ № 1 спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

З огляду на наведені норми права, враховуючи, що поширена відносно позивача інформація подана у формі фактичних тверджень, а відповідачем не було надано належних та допустимих доказів правдивості такої інформації, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання частини поширеної щодо позивачки інформації, а саме: … Проте найбільшою перемогою команди ОСОБА_2 було звільнення одіозної начальниці відділу освіти.

Вона опиралася чотири місяці!, але таки була пролюстрована та усунута від влади. … Адже начальниця освіти не лише продавала за хабарі посади і наживалася на відкатах при ремонтах шкіл, але і силою заганяла людей до Партії регіонів та особисто відправляла колони із району на Антимайдан недостовірною та її спростування шляхом зобов'язання відповідача розмістити в місцевій газеті Карлівщини Життя і слово повідомлення про ухвалене по даній справі судове рішення із публікацією тексту його резолютивної частини, упродовж 2 місяців з дня набрання рішенням суду законної сили, з огляду на неможливість його спростування в ОСОБА_5 бюлетені Голос Свободи, так як він не є періодичним виданням, а відтак суд застосовує спосіб захисту прав позивача найбільш наближений до способу поширення інформації.

В той час суд визнає оціночними судженнями обставини викладені у статті, а саме: … В той же день, коли за нею зачинилися двері кабінету, більшість освітян Карлівщини зітхнули з полегшенням, оскільки вони не є конкретними та такими, що не містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, а відтак вони спростуванню не підлягають.

Крім цього, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобовязання відповідача попросити публічні вибачення, оскільки ці вимоги не відповідають способу захисту.

Стосовно доводів позивача про стягнення на її користь моральної шкоди в розмірі 50000 грн, суд зазначає наступне.

Так, у звязку із частковим задоволенням вимог про визнання недостовірною поширеної щодо позивачки інформації, суд визнає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму ВСУ №1 способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі.

Як на підставу спричинення такої шкоди позивач посилається на те, що вона зазнала душевних страждань у звязку з протиправною поведінкою відносно неї, а також у звязку з приниженням честі, гідності в результаті чого погіршилося її самопочуття, а також з огляду на те, що тираж матеріалів передвиборної агітації склав 40000 примірників.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 22 ЦК України, моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З медичної довідки, виданої Карлівською ЦРЛ убачається, що позивачка 13.10.2014 зверталася до вказаного закладу за медичною допомогою з приводу гіпертонічної хвороби ІІ ст., гіпертонічного кризу (а.с.29). Натомість з огляду на те, що вказана довідка не містить обовязкових реквізитів: дати та номера, а оскільки вона викладена рукописним текстом її повний зміст прочитати неможливо, доказів того, що вказана хвороба настала внаслідок хвилювань від отриманої інформації та знаходиться у причинному звязку не надано, а відтак суд визнає цей доказ неналежним.

Виходячи з викладеного та враховуючи те, що судом установлений факт поширення відповідачем недостовірної інформації відносно позивачки, в результаті чого була принижена її честь та гідність, а також ділова репутація, а тому виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає відшкодування моральної шкоди в грошовому еквіваленті, що складає 50 грн, а відтак позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягнення судовий збір в розмірі 0, 50 грн.

Разом з тим, оскільки позивачем при подачі позову до суду не було оплачено вимоги про визнання інформації недостовірною та її спростування, а тому з огляду на задоволення позову в цій частині, судовий збір в розмірі 487, 20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 22, 277, 1167 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору редакція Карлівської районної газети Життя і слово про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди задоволити частково.

Визнати інформацію розміщену в друкованих матеріалах передвиборної агітації ОСОБА_5 бюлетень Голос Свободи в статті Люстрацію можна робити вже сьогодні! автора ОСОБА_2, а саме: … Проте найбільшою перемогою команди ОСОБА_2 було звільнення одіозної начальниці відділу освіти. Вона опиралася чотири місяці(!), але таки була пролюстрована та усунута від влади. … Адже начальниця освіти не лише продавала за хабарі посади і наживалася на відкатах при ремонтах шкіл, але і силою заганяла людей до Партії регіонів та особисто відправляла колони із району на Антимайдан, недостовірною та такою, що шкодить діловій репутації та наносить шкоду інтересам ОСОБА_4.

Зобовязати ОСОБА_2 спростувати поширену про ОСОБА_4 розміщену в друкованих матеріалах передвиборної агітації ОСОБА_5 бюлетень Голос Свободи в статті Люстрацію можна робити вже сьогодні!, шляхом опублікування в Карлівській районній газеті Життя і слово повідомлення про ухвалене по даній справі судове рішення із публікацією його тексту у двохмісячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 487, 20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 0, 50 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст Рішення виготовлено та підписано 12 травня 2015 року

Суддя: