Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/148/14-ц
Номер рядка звіту 26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

24.03.2015 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в

особі головуючого судді Кривка В. П

при секретарі Куруц В.І.,

з участю : позивач - представник Гриниха Т.Ю.,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв'язку в приміщенні райсуду в смт. Міжгір'ї справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними зобов'язаннями в сумі 37 544 грн. 59 коп., -

В С Т А Н О В И В:

31.01.2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват банк» (далі - ПАТ КБ «Приват банк») звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 06 травня 2011 року між ним та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 20 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 05 травня 2014 року. Оскільки відповідач не виконує умови договору за ним утворилась заборгованість у розмірі 37 544, 59 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 6696,43 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8,93 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 5083, 86 грн., пеня - 23 491,34 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1764, 03 грн. - штраф ( процентна складова).

Представник позивача вимоги підтримала, покликаючись на невиконання відповідачем зобов'язань, передбачених договором і вимог ст. ст. 526, 527, 530, 1054, 1050 ч. 2 ЦК України. Просить відхилити заяву відповідача про застосування позовної давності з огляду на те, що відповідач погашав кредитні зобов'язання із зарплатної картки за договором і зобов'язаний був відслідковувати наявність коштів на цій картці у відповідний період погашення зобов'язань. Перебіг давності за заборгованістю по пені і застосуванні штрафу слід вираховувати з грудня 2012 року, тобто з дати погашення цієї заборгованості відповідачем «до обнулення» за розрахунком заборгованості, складеної позивачем. Відповідач не дотримувався строків щомісячного погашення зобов'язань чим допустив заборгованість.

Відповідач у судовому засіданні позов заперечив повністю і пояснив, що погашення кредитних зобов'язань мало місце із зарплатної картки автоматично щомісячно, що стверджується загальною сумою погашення зобов'язання за весь період. Відповідач у судовому засіданні заявив про застосування строків позовної давності до позовних вимог. Просить узяти до уваги, що в договорі, укладеної у виді «заяви позичальника» не передбачено забезпечення зобов'язання стягнення пені, а також те, що з умовами і правилами кредитування позивач ознайомив його формально, не надавши повної інформації і таке не вважається договором.

Оцінивши позиції сторін, їх доводи, подані в справу докази, суд установив такі обставини.

Установлено, що 06 травня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 05 травня 2014 року. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язком для виконання сторонами. Банк виконав взяті на себе зобов'язання, надавши грошові кошти в сумі 20000 грн. Позивач надав розрахунок, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором кредиту не виконав, у зв'язку з чим станом на 13 грудня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 37 544, 59 грн. Згідно із заявою позичальника від 06 травня 2011 року погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «5» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 956,60 грн. для погашення заборгованості за кредитом.

Суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені і штрафу не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами).

Із змісту кредитного договору, підписаного сторонами у виді «заяви Позичальника» № MKMWCC9GIJ 0004, видно що позивач (Банк) надав відповідачу (Позичальнику) кредит у сумі 20 тис. грн. на строк 36 місяців з 06.05.2011 р. по 05.05.2014 р., на споживчі цілі зі сплатою відсотків у розмірі 0, 01 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, єдиноразової винагороди за подання фінансового інструменту у розмірі 400 грн., якщо інше не встановлено в умовах та Правилах банківських послуг, та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 400 грн., якщо інше не встановлено в умовах та Правилах, в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, які зазначені в заяві (договорі), а також в умовах та Правилах. У цій же заяві (договорі) сторони передбачили, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «5» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами і правилами. Позичальник доручив Банку здійснювати погашення заборгованості за кредитом у передбачені строки за платіжною карткою № 610235 емітованою Банком ( позивачем). В заяві ( договорі) також обумовлено, що при порушенні позичальником зобов'язань і погашення кредиту, позичальник сплачує пеню, розмір якої визначений в умовах та Правилах.

Із вищевикладеного видно, що сторони в кредитному договорі чітко обумовили істотні умови: суму кредиту , розмір, строки і порядок погашення, розмір винагороди (комісії). Натомість сторони не визначили розмір пені і штрафу за порушення зобов'язань і в цій частині договору банк покликається на Умови та Правила (додатку до таких у виді тарифів, послуг за видами платежів і розмірів), з якими ознайомив позичальника під розписку.

Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен надати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання .

За ст. 551 ч. 2 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Із змісту умов та Правил надання банківських послуг, затверджених КБ «Приватбанк» (Позивачем) видно, що розмір пені і штрафу визначений в цих умовах і Правилах і позивач ці положення застосував до зобов'язань за кредитним договором з відповідачем, а також положення п. 1.7.31 Умов і Правил щодо позовної давності за вимогами про повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені , штрафів строком 50 років.

За ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Ст. 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Ст. 215 ч. 2 ЦК України, встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Верховний Суд України за аналогічних обставин, які є предметом розгляду у цій справі, згідно з постановою судової палати в цивільних справах від 11.02.2015 р. в справі № 6-240 ЦС-14, дійшов висновку, що умови і правила надання споживчого кредиту не є складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Отже, між сторонами не виникли зобов'язання в частині стягнення пені, штрафу та збільшеного строку позовної давності.

Виходячи з вищевикладеного, позов слід задовольнити частково, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості: за кредитом - в сумі 6696, 43 грн.; по процентам за користування кредитом - в сумі 8,93 грн., по комісії за користування кредитом - в сумі 5083, 86 грн.: всього 11 789 грн. 22 коп.

Судові витрати у виді судового збору згідно з ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача пропорційно задоволеним вимогам за ставкою, передбаченою законом «Про судовий збір», тобто в сумі 243, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 215-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Приват банк»:

- заборгованість за кредитним договором №MKMWCC9GIJ0004 від 06.01.2011 року в сумі 11 789 грн. 22 коп. ( одинадцять тисяч сімсот вісімдесят дев'ять грн. 22 коп.);

- судові витрати у виді судового збору в сумі 243, 60 ( двіста сорок три грн. 60 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: В. П. Кривка