АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/4901/15 Головуючий І-ої інстанції - Демченко І.М.
Справа № 628/4083/14-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Івах А.П.,

Шевченко Н.Ф.

за участю секретаря Каплоух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 12 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3-я особа: Куп'янський районний відділ ГУ ДМСУ в Харківській області про виселення без надання іншого житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, 3-я особа: Куп'янський районний відділ ГУ ДМСУ в Харківській області про виселення без надання іншого житлового приміщення.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що з 16.08.1999р. вона є власницею житлового будинку за адресою АДРЕСА_1. В 2004 р. вона уклала шлюб з відповідачем та зареєструвала його у вказаному будинку, спільне життя з відповідачем не склалося, на теперішній час шлюб з ним розірваний. З січня 2013 року вона була вимушена виїхати з власного домоволодіння через те, що її проживання з відповідачем в одному будинку стало неможливим, оскільки він постійно зловживає алкогольними напоями, влаштовує сварки, принижує її, пошкоджує меблі, б'є посуд, поводить себе агресивно, вживає нецензурну лексику, що змусило її піти з дому та мешкати у племінниці. Відповідач продовжує проживати у вказаному будинку, куди привів іншу жінку. 05.11.2014р. вона звернулася до Куп'янського МВ ГУМВС України у Харківській області із заявою, на яку отримала відповідь про проведення з відповідачем профілактичної бесіди та висновок, в якому їй рекомендовано звернутися до суду.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 12 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необгрунтвоаним, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду інстанції та постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судовим розглядом встановлено, що16.08.1999р. ОСОБА_3 придбала житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу.

З 23.07.2004р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого не мають дітей, та який був розірваний на підставі рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 24.10.2014р. Як встановлено вказаним судовим рішенням, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з 15.01.2013р.

Після розірвання шлюбу 05.11.2014р. ОСОБА_3 звернулася до Куп'янської ГУМВС України у Харківській області із заявою, де вказувала, що вона змушена виїхати з свого будинку, оскільки сумісне проживання з відповідачем в ньому не можливе, відповідач постійно зловживає алкогольними напоями, поводить себе агресивно, б'є посуд, меблі, кидав в неї речами, вживає нецензурну лексику, привів у будинок співмешканку та проживає з нею, просила захистити її права і законні інтереси, усунувши перепони в користуванні належним їй майном.

Згідно наданої позивачці відповіді №19968 від 07.11.2014р. за її заявою була проведена перевірка та з ОСОБА_4 була проведена профілактична бесіда про недопустимість антигромадської поведінки в подальшому, а ОСОБА_3 рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.116 Житлового Кодексу України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.85р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» (із змінами та доповненнями) визначено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючий антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців, трудових колективів, іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Тобто, необхідною підставою для виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення є його винна антигромадська поведінка, яка носила систематичний, тобто неодноразовий характер, що робить неможливим спільне з ним проживання, і якщо заходи запобігання такій поведінці і громадського впливу виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як же зазначалось вище у листопаді 2014 року з приводу дій відповідача позивачка зверталася до Куп'янської ГУМВС України у Харківській області із відповідною заявою, за результати розгляду якої, органами внутрішніх справ з відповідачем ОСОБА_4 була проведена профілактична бесіда про недопустимість антигромадської поведінки в подальшому.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що свідчили б про систематичність порушення відповідачем правил співжиття або притягнення останнього до адміністративної або будь-якої іншої відповідальності.

Також, відсутні докази того, що після проведення органами внутрішніх справ профілактичної бесіди з відповідачем, останнім знову порушувалися правила співжиття і робили неможливим для інших проживання з ним в одному будинку.

Наявність між сторонами неприязних відносин після розірвання шлюбу не є підставою для виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення. Позивач ОСОБА_3 виїхала з свого будинку до іншого населеного пункту у січні 2013р, де проживає і на теперішній час, а лише 05.11.2014р., майже через 2 роки, вона звернулася до Куп'янського MB ГУМВС України у Харківській області із заявою, де скаржилася на поведінку відповідача та неможливість проживання з ним в одному будинку, більше до правоохоронних органів ОСОБА_3 не зверталася, інших будь-яких заходів впливу до відповідача не застосовувалося.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що відповідно до положень ч.1. ст. 60 ЦПК України позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що матеріали справи містять дані, що свідчать про протиправність поведінки ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_3 під час користування будинком. Зазначених матеріалів достатньо для попередження відповідача про необхідність змінити поведінку під час користування спірним будинком, про необхідність дотримуватись норм та правил сумісного проживання та не порушувати їх, не створювати умов, що унеможливлюють сумісне проживання з ним інших осіб.

З підстав наведеного, у відповідності до п.п.3,4 ст. 309 ЦПК України, суд апеляційної інстанції змінює рішення суду першої інстанції на підставі п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.85р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» (із змінами та доповненнями) та попереджає ОСОБА_4 про недопустимість порушення правил співжиття.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1, п. 3,4 ст. 309, 313, 314ч.1п.1, 316, 317, 319, 324, ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 12 травня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3-я особа: Куп'янський районний відділ ГУ ДМСУ в Харківській області про виселення без надання іншого житлового приміщення залишити без змін.

Попередити ОСОБА_4 про недопустимість порушення правил співжиття.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -