НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/7659/14
№ 2/183/936/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.,

секретаря Литвинової У.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Устименко Д.О.

представника третьої особи Чернікової Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним,

в с т а н о в и в :

03 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що рішенням Новомосковської міської ради депутатів від 14.08.2001 р. за № 268 їй була передана у приватну власність земельна ділянка площею 910 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного рішення Новомосковською міською радою їй був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_2.

Позивач зазначила. що вказана земельна ділянка не може бути внесена до Єдиного державного реєстру в зв'язку з тим. що в державному акті на право приватної власності на землю допущена помилка, а саме, зазначено, що в приватну власності передається земельна ділянка площею 0,0908 га., в той час, як у відповідності до рішення Новомосковської міської ради, у власність їй передана земельна ділянка площею 0,0910 га.

Позивач зазначила в заяві, щ9о у відповідності до ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У відповідності до ст. 158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Позивач ОСОБА_1 зазначила, що державний акт на право приватної власності на землю є таким, що обмежує її права, законні інтереси, складений і виданий з порушенням вимог земельного законодавства, отже, підлягає визнанню недійсним.

В зв'язка уз наведеним, в позовній заяві ОСОБА_1 просила суд:

-визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 від 25 лютого 2002 року на земельну ділянку площею 0,0908 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_2;

-скасувати державну реєстрацію Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 від 25 лютого 2002 року, виданого 25 лютого 2002 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_2.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача, Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, в судовому засіданні позов не визнав.

Представник третьої особи - Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області в судовому засіданні посилалася на те, що технічна документація із землеустрою щодо оформлення у 2002 році права власності на спірну земельну ділянку відсутня, дійсно, рішенням Новомосковської міської ради було вирішено передати у власність позивачу земельну ділянку площею 910 кв.м., але, при виготовленні технічної документації могло бути встановлено, що фактично, площа вільної земельної ділянки становить 908 кв.м.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані сторонами, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14.08.2001 р. Новомосковською міською радою депутатів було винесене рішення № 268, відповідно до якого, ОСОБА_1 була передана у приватну власність земельна ділянка під будівництво індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд земельна ділянка площею 910 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.7)

На підставі зазначеного рішення, 25 лютого 2002 року Новомосковською міською радою ОСОБА_1 був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1, на право власності на земельну ділянку площею 0,0908 га., яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, та розташована за адресою: АДРЕСА_1., державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_2 (а.с.6)

У відповідності до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна надати докази тим обставинам, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Суд приходить до переконання, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів недійсності правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю.

Так, у відповідності до ст.40 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час виготовлення Державного акту 2002 року), було передбачено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 116 ЗК України, 1. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. 2. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 3. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Згідно ст. 118 ЗК України, 1. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. 2. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що

підтверджують розмір земельної ділянки.

Позивачем не надано суду доказів наявності технічної документації, що підтверджують розмір земельної ділянки.

За загальними нормами Земельного кодексу України, у власність можуть бути передані тільки вільні земельні ділянки, тому, незважаючи на рішення відповідного органу місцевого самоврядування про площу земельної ділянки, у разі, якщо земельна ділянка, яка передається у власність має меншу площу, відповідно у власність фізичної особи передається земельна ділянка зазначеної площі.

В зв'язку з наведеним, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький