АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Винту Ю.М., Лисака І.Н.

Секретаря: Давньої Я.А.

З участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради та Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди та видачу витягу про реєстрацію майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 подала позов до Чернівецької міської ради, Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди та видачу витягу про реєстрацію майна.

Посилалася на такі обставини.

В лютому 1992 року вона отримала у спадок від матері ОСОБА_3 49/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1, звела лазню та два металевих гаражі.

Рішенням виконкому Ленінської районної в місті Чернівці ради від 15 березня 1998 року № 45/3 визнано можливим узаконення за нею самовільно зведених будівель і споруд.

12 травня 1998 року ЧКОБТІ внесло поточні зміни до схематичного плану інвентарної справи будинковолодіння. Вона була переконана, що у 1998 році її право власності на майно зареєстроване належним чином.

Провадж. №22-ц/794/410/15 Г оловуючий у першій інстанції Слободян Г.М.

Категорія: 1/2 Доповідач: Заводян К.І.

У 2012 році у зв'язку з продажем частини земельної ділянки вона звернулася до ЧКОБТІ для отримання довідки про реєстрацію нерухомого майна. Однак їй відмовили, відправивши до Чернівецької міської ради, а та - до міського бюро технічної інвентаризації.

Міське бюро технічної інвентаризації повідомило їй, що у виконкому Чернівецької міської ради відсутні підстави для видачі правовстановлюючого документа на нерухомість і рекомендувало звернутися до ЧКОБТІ.

Вважала, що відповідачі порушують її право власності. В п.4 ст.3 ЗУ "Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зазначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, якщо реєстрація прав та обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та обтяжень.

Просила суд визнати законним її право власності згідно документів за 1998 рік на об'єкти нерухомості, розташовані на АДРЕСА_1, зокрема на: житловий будинок, сараї, гаражі, лазню, огорожу, колодязь, замощення.

Зобов'язати відповідачів видати їй витяг про реєстрацію вказаного нерухомого майна.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23 грудня 2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 подала на рішення суду апеляційну скаргу.

Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, суд не повно з'ясував обставини, які мають значення для справи.

Суд не звернув уваги, що в рішенні виконкому Ленінської районної в місті Чернівці ради від 15 березня 1998 року № 45/3 була вказівка ЧКОБТІ внести поточні зміни до інвентарної справи. Вказане було виконано, що видно із схематичного плану від 13.05.1998 р. та довідки - характеристики від 01.06.1999 р.

Вважала, що відповідачі зумисне затягували вирішення питання, відправляючи її один до одного.

Суд безпідставно посилається на ст.16 ЗУ "Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інші положення, не звертаючи уваги на п.4 ст.3 вказаного Закону.

Вважає, що право на нерухоме майно було зареєстроване за нею у 1998 році, хай навіть не так, як того вимагає сучасне законодавство.

Просить рішення суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити.

Відмовляючи ОСОБА_1 в позові, суд вірно виходив з того, що відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується доказами, які є в матеріалах справи, що 17 лютого 1992 року ОСОБА_1 отримала у спадок від матері ОСОБА_3 49/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.5). Право власності на вказане майно було зареєстроване в ЧКОБТІ 02.03.1992 року (а.с5 зв.).

Разом з тим, як видно з рішення виконкому Ленінської районної в місті Чернівці ради від 15 березня 1998 року № 45/3, в процесі експлуатації нерухомості колишній власник самовільно добудувала до квартири кухню 15, 2 кв.м., веранду 23,5 кв.м., комору 23,4 кв.м., збільшивши жилу і загальну площу будинку.

Також самочинно були зведені господарські будівлі: сарай, лазня, два металевих гаража (а.с.7). Як доказ рішення виконкому районної ради належним чином не посвідчене. Разом з тим сторони не заперечують здійснення вказаної добудови.

Відповідно до ст.105 ЦК України (1963 року) громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

За позовом виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів такий будинок або частина його можуть бути безоплатно вилучені судом і зараховані до фонду місцевої Ради народних депутатів або за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів знесені громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок. Знесення чи вилучення будинку, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, провадиться, коли громадянин не привів його, після попередження, у відповідність з проектом чи зазначеними нормами і правилами.

Господарські і побутові будівлі та споруди, зведені громадянином без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів зносяться громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок.

Одержані при знесенні жилого будинку або частини його, господарських і побутових будівель та споруд будівельні матеріали залишаються у власності громадянина, який провадив самовільне будівництво.

Згідно правового висновку судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеного у постанові від 18 грудня 2013 р. у справі № 6-137цс13, який відповідно до ст.360-7 є обов'язковим для усіх судів, право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

У 1998 р. питання набуття права власності регулювались зокрема Законом України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування» та Законом України "Про місцеве самоврядування" (ст.31 част.1 п.б п/п 1), згідно якого міським радам були надані повноваження з прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Проте ОСОБА_1 у той час до виконкому Чернівецької міської ради з приводу прийняття в експлуатацію добудови успадкованої частини будинку не звернулася, а звернулася у 2012 році, після введення в дію нового законодавства, що регулює питання прийняття в експлуатацію зведених, добудованих, реконструйованих будівель і споруд та здійснення реєстрації прав на нерухоме майно.

З 01 січня 2013 р. делеговані повноваження бюро технічної інвентаризації з державної реєстрації права власності на нерухоме майно припинені.

В даний час згідно ст. 39 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, куди ОСОБА_1 належить звернутися.

А після прийняття в експлуатацію будинку (його частини) і господарських споруд, відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" їй слід звернутися до органу державної реєстрації прав для реєстрації права на нерухомість та отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 в її позові.

Рішення суду відповідає встановленим обставинам справи, вимогам матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не убачається.

Керуючись ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: