Справа №489/7056/14-ц 12.02.2015 12.02.2015
Провадження №22-ц/784/385/15
Головуючий першої інстанції Кокорєв В.В.
Категорія: 48 Суддя-доповідач апеляційного суду Леванчук О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Леванчука О.М.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Царюк Л.М.,

секретар судового засідання Кудра В.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України,

В С Т А Н О В И Л А :

13 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України.

Позивач зазначала, що з 16 грудня 1995 року по 11 жовтня 2010 року перебувала в шлюбі з відповідачем. У них є двоє дітей - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу на підставі судового рішення визначено місце проживання неповнолітнього Дениса з відповідачем, а малолітнього ОСОБА_6 - з нею. ЇЇ мати ОСОБА_11 - баба їх з відповідачем дітей, перебуває в шлюбі громадянином Королівства Нідерланди та постійно проживає на території цієї держави. Тому, для тимчасових поїздок в гості до неї разом з дітьми необхідний дозвіл відповідача як для оформлення проїзних документів, так для і виїзду їх малолітнього сина ОСОБА_6 за межі України.

Однак, відповідач відмовляється надавати такі дозволи, не зважаючи на наявність річної візи від вказаної іноземної держави.

Посилаючись на викладене та необхідність періодичних виїздів з дітьми на кордон для відпочинку і оздоровлення, просила надати дозвіл на виїзд з України до Королівства Нідерланди на період дії візи - до 13 серпня 2015 р. їх з відповідачем малолітнього сина ОСОБА_6 без згоди та супроводу батька, а також на оформлення проїзних документів для виїзду цієї дитини за межі України.

Під час судового розгляду позивач змінила предмет позовних вимог та просила надати дозвіл на виїзд з України до держави Королівство Нідерланди з проміжком перебування у цій державі в межах дії наданої річної візи, а саме з 26 грудня 2014 року по 6 січня 2015 року включно, та з 1 червня по 15 липня 2015 року включно, ОСОБА_6 без згоди та супроводу його батька. Також просила дозволити без згоди відповідача оформлювати проїзні документи для виїзду їх дитини за кордон.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2014 року позов задоволено частково. Надано дозвіл на тимчасовий виїзд з України до держави Королівство Нідерланди на період з 26 грудня 2014 року по 6 січня 2015 року включно, а також з 1 червня по 15 липня 2015 року ОСОБА_6 без згоди та супроводу його батька у супроводі матері, зобов'язавши її повернути дитину в Україну після закінчення термінів, зазначених у судовому рішенні. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, її представника та пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, встановив права і обов'язки сторін, відповідні їм правовідносини та згідно з положеннями законодавства, які передбачають порядок виїзду громадян України за її межі, дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно перешкоджає тимчасовому виїзду їх з позивачем дитини за кордон до бабки, тобто діє не в інтересах дитини. У зв'язку з чим, обґрунтовано ухвалив рішення про задоволення позову в частині надання дозволу на тимчасовий виїзд з України до держави Королівство Нідерланди ОСОБА_6 без згоди та супроводу його батька у супроводі матері на період з 26 грудня 2014 року по 6 січня 2015 року включно, а також з 1 червня по 15 липня 2015 року.

При цьому, доводи апеляційної скарги про безпідставність висновків суду першої інстанції про задоволення позову не заслуговують на увагу з огляду на наступні обставини.

Згідно зі ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач та відповідач батьки малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2010 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу.

Рішенням цього ж суду від 30 січня 2013 року, з урахуванням рішення апеляційного суду від 24 квітня 2013 року, місце проживання малолітнього ОСОБА_6 визначено з матір'ю - ОСОБА_2

Мати позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_11, 10 квітня 2003 року уклала шлюб з громадянином Нідерландів ОСОБА_13 та проживає на території цієї держави. При цьому, її чоловік не заперечує проти візитів позивача та її дітей. Більше того, висловлює бажання оплатити їх витрати на проїзд та перебування в Нідердандах в інтересах дітей.

Підставою даного позову про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини та оформлення проїзних документів без згоди батька позивач ОСОБА_2 зазначала необґрунтовану будь-чим відмову відповідача в наданні такого дозволу та відсутність у неї наміру змінювати місце проживання дітей.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 2 липня 2014 року аналогічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Вказаним рішенням суду їй був наданий дозвіл на тимчасовий виїзд малолітнього ОСОБА_6 без згоди батька до Королівства Нідерланди в період з 2 липня по 31 серпня 2014 року.

Викладені обставини позивач підтвердила і в суді апеляційної інстанції. Крім того, на їх підтвердження, посилалася на лист-запрошення чоловіка її матері та проїзні документи з попередніх її з дітьми подорожей до Нідердландів.

Натомість, відповідач будь-яких доказів, які б спростовували підстави позову не надав.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу, оскільки не мають правового підґрунтя.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: Судді: