Справа № 182/4309/14-ц
Провадження № 2/0182/179/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31.03.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дряблов Олександр Володимирович, про визнання договору купівлі-продажу в частині покупців недійсним, визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу в частині покупців недійсним, визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, посилаючись на наступні обставини. 17.11.2012 року між громадянином ОСОБА_7 та ОСОБА_5, ОСОБА_4 був укладений договір купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_1 в м.Нікополі. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дрябловим О.B., реєстровий № 1184. На сьогодняшній день відповідач ОСОБА_4 в зв"язку з укладенням шлюбу взяла собі прізвище „ОСОБА_4". Згідно п.1.1 даного Договору ОСОБА_7 передав у власність відповідачам в рівних частках кожному по 1/2 частині вищевказаного будинку, а відповідачі зобов"язались оплатити продавцю вартість продажу будинку в розмірі 98 073 грн. Насправді, гроші за продаж будинку були передані ним ОСОБА_7, що підтверджується власноручною розпискою ОСОБА_7 від 17.11.2012 року. Суть угоди заключалась в тому, що він планував утворити сім"ю з ОСОБА_4. І хоч вони й не почали сумісне проживання та ведення сумісного домашнього господарства, йому кортіло створити матеріальну основу для їх сумісного проживання, в зв"язку з чим він й придбав спірний будинок. В подальшому, після угоди, ОСОБА_4 вселилась в будинок й припинила всіляке спілкування з ним, заявивши, що буде утворювати сім"ю з іншою людиною. Тим не менше, гроші за проданий будинок були передані саме ним, оскільки ОСОБА_4 не мала достатніх доходів для його придбання. Вважає, що є всі підстави для визнання даного договору купівлі - продажу недійсним в частині покупців, виходячи з наступного. Відповідно ст.234 ЦК України, фіктивною є угода, укладена без наміру утворення правових наслідків, які обумовлені даною угодою. Фіктивна угода визнається судом недійсною. У відповідності зі ст.217 ЦК України, недійсність окремої частини угоди не має наслідком недійсність інших її частин та угоди в цілому, якщо можна припустити, що угода могла б бути укладена й без включення в неї недійсної частини. Дійсно, оскільки гроші за проданий будинок АДРЕСА_1 в м.Нікополі були передані ОСОБА_7 за рахунок його особистих коштів саме ним, а не ОСОБА_4 і ОСОБА_9, і угода в тому варіанті, в якому вона була укладена, була б укладена й без відповідачів, оскільки ніщо не заважало йому бути покупцем будинку, вважає, що договір, укладений 17.11.2012 року, в частині покупців необхідно визнати недійсним. Оскільки він є дійсним покупцем будинку АДРЕСА_1 в м.Нікополі, вважає, що за ним необхідно визнати й право власності на даний будинок. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документу, який посвідчує його право власності. На підставі ст.655 ЦК України, по договору купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов"язується передати майно (товар) у власність іншій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов"язується прийняти майно (товар) та сплатити за нього певну грошову суму. За таких обставин вважає, що за ним як справжнім покупцем спірного будинку необхідно визнати право власності на нього. За таких обставин звернувся до суду і просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 в м.Нікополі, укладений між ОСОБА_7 і ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дрябловим A.B., реєстровым № 1184, в частині покупців недійсним, визнавши його покупцем за даним договором. Визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 в м.Нікополі, до складу якого входять: житловий будинок (літ.„А", загальною площею 64,1 м2, житловою - 32,3 м2); сарай (літ.„Б"); вбиральня (літ.„В"); гараж (літ.„Г"); № 1,2,6,1 спорудження. А також стягнути з відповідачів солідарно на його користь судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі і суду пояснив, що гроші ним передавались продавцю в ОСОБА_7 вдома в гривні до 100 000 грн., точну суму назвати не може. Будинок він купив на свою маму та свою на той час співмешканку ОСОБА_4. До нотаріуса також їздив, був присутнім під час укладення договору. Півбудинку оформив на відповідачку - свою колишню співмешканку - бо хотів показати їй свою порядність і довести серйозність своїх намірів стосовно неї. В нього в банку є кредити, але це купівлі будинку не стосується.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі і суду пояснив, що його довіритель придбав будинок для спільного проживання з ОСОБА_4 за власні кошти. Відповідачка не вклала в купівлю спірного будинку жодної копійки. Однак, де передавались гроші і в якій валюті сплачувалась сума за будинок, не знає.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що проти позову заперечує в частині своєї довірительки ОСОБА_4 Стосовно позову до ОСОБА_5 - заперечує. Позивач з її довірителькою, дійсно, збирались проживати разом однією сім"єю, однак, її довірителька дізналась про те, що позивач в Дніпропетровську проживає з іншою жінкою, яка влаштувала його до себе на роботу й видала довідки про надання грошової допомоги в сумі 100 000 грн. Куди позивач витратив ці кошти, вона не знає. Якщо взагалі позивач ці гроші отримував, а не скористався фіктивними довідками. На момент купівлі будинку у позивача були кредити на суму 70 000 грн. в кількох банках. Грошей в нього не було. Гроші за будинок були її довірительки, вона їх й передавала. В квітні 2014 року ОСОБА_7 дзвонили позивач та його представник і вимагали написати розписку про те, що гроші йому передавав саме ОСОБА_5. Після кількох дзвінків ОСОБА_7 все ж написав розписку. Однак, звертає увагу суду на те, що розписка про отримання грошей написана ОСОБА_7 не в момент передачі грошей за купівлю будинку, а значно пізніше. Потім ОСОБА_7 писав до міліції заяву про те, що написати розписку його примусили.

Відповідачка ОСОБА_5 до суду не прибула, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов визнає, просить задовольнити в повному обсязі. В письмових поясненнях посилалась на те, що будинок був оформлений на неї та на відповідачку ОСОБА_4, оскільки її син займав високе кар"єрне положення в одному з підприємств Дніпропетровська і вважав неприпустимим оформити будинок на себе. Тому попросив оформити півбудинку на неї і на відповідачку, з якою планував утворити сім"ю (а.с.18).

Вислухавши позивача, представників сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.26 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. В абз.5 п.5 Пленуму зазначено, що, відповідно до ст.215, 216 ЦК, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Як встановлено в судовому засіданні, 17.11.2012 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 в м.Нікополі, згідно з яким продавець ОСОБА_7 передає у власність (продає), а покупці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 приймають в рівних частках (кожний по ? частц) житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1 і оплачують його вартість за ціною та у порядку, що передбачені договором (а.с.6-7). В даному договорі в п.2.1 зазначено, що за домовленістю сторін продаж житлового будинку з надвірними будівлями вчиняється за ціною 98 073, 00 грн. (а.с.6 зв.). Крім того, в п.4.2 вказано, що покупець ОСОБА_5 стверджує, що майно, яке є предметом цього договору, набувається нею за особисті кошти (а.с.7). В аналогічному п.4.3 зазначається, що покупець ОСОБА_4 стверджує, що майно, яке є предметом цього договору, набувається нею за особисті кошти (а.с.7). З договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями вбачається, що підписанням цього договору сторони свідчать, що текст цього договору прочитано ними особисто, його умови ними повністю зрозумілі, юридичні наслідки укладення цього договору, вплив розміру ціни, за яку продаються жилий будинок з надвірними будівлями, на права та обов"язки сторін, їх захист, на витрати, пов"язані з оформленням цього договору, на оподаткування сторін, їм нотаріусом роз"яснено. Особи громадян, що підписали цей договір, встановлено, їх дієздатність перевірено.

Суд не може прийняти до уваги й розписку ОСОБА_7, що міститься на аркуші справи 8, в якій він підтверджує отримання за продаж спірного будинку 98 073, 00 грн. і зазначає про те, що дана сума грошей отримана ним готівкою в повному обсязі в день написання даної розписки, оскільки цей факт спростовується самим ОСОБА_7, допитаним в судовому засіданні в якості свідка.

Так, ОСОБА_7 суду пояснив, що свій будинок АДРЕСА_1 в м.Нікополі продав чи у вересні, чи у жовтні 2012 року (точно не пам"ятає). Коли віддавали йому завдаток за будинок в жовтні 2012 року, була присутня при передачі грошей відповідачка ОСОБА_4 з подругою. ОСОБА_13 віддала йому завдаток в сумі 2 000 доларів США. Повний розрахунок за будинок відбувся в листопаді 2012 року. Тоді були присутніми позивач та ОСОБА_4. Гроші віддавав ОСОБА_1, віддав він йому 90 000 грн. Після цього вони всі поїхали до нотаріуса. Домовились, що 15.12.2012 року вони віддадуть йому ще 1 000 доларів США. Повірив на слово і підписав договір купівлі-продажу спірного будинку в той же день. Розписку писав лише на завдаток в 2 000 доларів США. Інших розписок не писав. Оглянувши в судовому засіданні в матеріалах справи розписку на суму 98 073 грн. пояснив, що розписка написана ним, але він її не пам"ятає. Про розбіжність між сумою, про яку він говорив раніше в 90 000 грн. і сумою, зазначеною в розписці, пояснити нічого не може. Стверджує, що в кінці року борг за будинок в сумі 1 000 доларів США йому сплатила ОСОБА_4, хоча приїжджали вони з ОСОБА_1 до нього вдвох. Претензій до позивача не має. З розмов між позивачем та відповідачкою ОСОБА_4 зрозумів, що гроші були позивача. ОСОБА_13, стоячи поруч з ОСОБА_1, лише посміхалась. В міліції за своєю заявою ніякого розгляду більше не хоче.

В судовому засіданні також був допитаний в якості свідка й ОСОБА_11, який суду пояснив, що відповідачка по справі ОСОБА_4 - його донька. Позивача бачив один раз до купівлі будинку. З позивачем вже познайомився тоді, коли вони купили будинок. Він доньці привіз в будинок новий холодильник. Він допоміг своїй доньці й будинок купити. Бо він - моряк і отримує зарплатню в валюті. В травні - червні 2012 року він подарував своїй доньці ОСОБА_4 10 000 доларів США. Віддав стільки, скільки в нього було, бо вона хотіла купити собі житло. Що саме вона планувала купити - квартиру чи будинок - не уточнював. Коли стояв на рейді в Індії, ОСОБА_4 подзвонила і сказала, що вже купила будинок. Моряком він працює офіційно. Уточнив, що холодильник він не привозив, він дав доньці на купівлю холодильника 1 000 доларів США.

Крім того, в судовому засіданні була також допитана в якості свідка й ОСОБА_12 Однак, доводам свідка ОСОБА_12 суд може дати лише критичну оцінку, оскільки напочатку допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що в неї з відповідачкою ОСОБА_4 (ОСОБА_4) відносини неприязні. В них з відповідачкою вийшов конфлікт і зараз вони з ОСОБА_4 не спілкуються. До цього вони 8 років дружили. Відповідачка - хрещена мати її другої дитини. А потім відповідачка підставила її з роботою (вона спочатку запропонувала їй роботу, а потім стала підробляти підпис на документах), тому вони розсварились і зараз в неї до відповідачки дуже погане ставлення. Коли в них ще були нормальні стосунки, відповідачка познайомила її з позивачем. Їй сказала, що коханий чоловік купує їй будинок. В неї грошей не було. Про купівлю будинку знає лише зі слів. Про те, що будинок купив позивач, знає зі слів позивача і відповідачки. Їй після допиту свідка погрожував батько відповідачки. В спірному будинку після купівлі-продажу проживали позивач, відповідачка та син відповідачки. Чому розбіглись позивач та відповідачка - не знає.

Критично суд також може оцінити й уточнення свідка ОСОБА_12, яка заявила в судовому засіданні про те, що 26.11.2012 року відповідачка ОСОБА_4 прийняла її до себе на роботу і місяць розповідала їй, що коханий купує їй будинок, оскільки будинок на момент прийняття свідка на роботу вже було куплено. Договір купівлі-продажу спірного будинку АДРЕСА_1 в м.Нікополі датовано 17.11.2012 року (а.с.6-7).

Крім того, суд допитав в якості свідка й чоловіка ОСОБА_12 - ОСОБА_14, який пояснив, що в нього з ОСОБА_4 (ОСОБА_4) - відносини ніякі. Він робить ремонти в будинках, квартирах тощо. Пам"ятає, що навесні чи восени 2012 року вони з напарником зустрілись з ОСОБА_4 та ОСОБА_1. Коли приїхали в спірний будинок, ОСОБА_4 сказала, що цей будинок купив їй коханий і вони там будуть жити. Коли вони підрахували ціну матеріалів, які необхідно закупити для ремонту, позивач сказав, що в нього зараз грошей немає, він позичить в себе на підприємстві і розрахується за будинок і за їх роботу по ремонту цього будинку. Він ще й однокласник ОСОБА_4. Знає, що відповідачка скиталась по квартирах, оскільки свого житла в неї не було. З її слів, й грошей в неї також не було. ОСОБА_13 розійшлась з ОСОБА_1, не знає. На той час вони вже не спілкувались. В спірний будинок вперше потрапив восени, бо вони міняли там опалення, це було ще до опалювального сезону.

Відповідно до ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", для визнання правочину фіктивним, необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Однак, в судовому засіданні було встановлено, що між сторонами був укладений саме договір купівлі-продажу. Продавець ОСОБА_7 дійсно продав житловий будинок з надвірними будівлями відповідачам по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 А відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дійсно купили спірний будинок з надвірними будівлями. Судом не встановлено, що всі сторони правочину мали умисел на фіктивність правочину.

В судовому засіданні був також оглянутий договір про надання поворотної фінансової допомоги № 1/11-ФП від 15.11.2012 року, згідно якого ТОВ „Домус-Проект" в особі директора і громадянин України ОСОБА_1 уклали договір про надання ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги в розмірі 100 000, 00 грн. на безоплатній основі терміном на 3 роки (а.с.21-24). В пункті 2.4 даного договору зазначено, що передача грошових коштів здійснюється позикодавцем позичальнику із каси підприємства (а.с.21). В пункті 2.5 вищевказаного договору зазначено, що поворотна фінансова допомога використовується для потреб позичальника - для придбання житла у місті Нікополь Дніпропетровської області (а.с.21). Однак, жодного доказу того факту, що дана сума в 100 000, 00 грн. була видана для придбання саме спірного будинку по АДРЕСА_1 в м.Нікополі, а також прямих доказів того факту, що вищевказана сума поворотної фінансової допомоги була витрачена на придбання спірного будинку суду позивачем надано не було.

Однак, враховуючи визнання позову відповідачкою ОСОБА_5, суд вважає за можливе задовольнити позов в частині, яка стосується саме відповідачки ОСОБА_5

Оцінивши в сукупності докази, надані суду сторонами та досліджені в судових засіданнях, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.3-10, 31, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 в м.Нікополі, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 і ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дрябловим О.В., реєстровий номер 1184, в частині покупця ОСОБА_5 недійсним.

Припинити право власності ОСОБА_5 на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 в м.Нікополі, визнавши право власності на дану ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 в м.Нікополі за ОСОБА_1.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал