Справа №585/2958/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шульга В. О.
Номер провадження 22-ц/788/329/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Горького 119»

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року

у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Горького 119», Роменської міської ради Сумської області

про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року позов представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволений.

Визнаний недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 25 грудня 2012 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_2.

В апеляційній скарзі ОСББ «Горького 119» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

При цьому зазначає, що рішення у справі було ухвалене без участі представника відповідача, який був у відрядженні і про це суд був завчасно повідомлений заявою, поданою через канцелярію, чим порушив право відповідача на захист. Крім того, вказує, що судом не досліджувалося, чи був позивач співвласником будівлі за адресою: АДРЕСА_1 на час звернення до суду з позовом, оскільки матеріали справи не містять доказів будь-якої власності, зареєстрованої за позивачем за вищевказаною адресою. Також у матеріалах справи відсутні докази володіння ОСОБА_3

будь-якою часткою будівлі багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1. Суд не з'ясував, чим саме та які права ОСОБА_3 були порушені державним актом на землю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСББ «Горького 119»- Бондаренка В.М., який апеляційну скаргу підтримує з мотивів у ній викладених, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.60 ЦПК України дійшов до висновку, що державний акт на право приватної власності на землю був виданий на підставі рішення сесії місцевої ради юридичній особі; на час розгляду справи юридична особа перебуває у стадії ліквідації, а рішення сесії, яке було підставою для видачі акту, втратило чинність.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам та суд дійшов їх з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23 листопада 2011 року на установчих зборах власників квартир будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 постановлено створити об'єднання співвласників багатоквартирного будинку за даною адресою.

Пунктами 6,6.1 рішення 28 сесії Роменської міськради Сумської області "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою" шостого скликання від 19 жовтня 2012 року затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСББ "Горького 119" по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Надано у власність ОСББ "Горького 119" 5/8 земельної ділянки від площі 0,2176 га за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

З Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, вбачається, що акт виданий ОСББ «Горького119», який зареєстрований та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

У лютому 2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 поданий позов до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Горького 119», Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, треті особи: ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 від імені якого діє ОСОБА_11, про визнання недійсними рішення установчих зборів і статуту та скасування державної реєстрації.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 24 квітня 2012 року, задоволений позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та визнане недійсним рішення установчих зборів щодо створення ОСББ за адресою: АДРЕСА_1. Визнаний недійсним статут ОСББ "Горького 119" та скасована державна реєстрація ОСББ (а.с.11-14).

У витягах з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06 листопада 2014 року та від 05 травня 2015 року зазначено, що ОСББ "Горького 119" в стані припинення, за судовим рішенням. Судове рішення про визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути.

Відповідно ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно ч.2 ст.33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців» юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

З огляду на викладене, відповідач у справі - ОСББ «Горького,119» не є таким, що припинилося.

Рішенням 46 сесії Роменської міської ради від 25 вересня 2013 року «Про розгляд земельних питань" вирішено вважати такими, що втратили чинність пункт 6 та підпункт 6.1. рішення 28 сесії Роменської міськради від 19 жовтня 2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСББ "Горького 119", що знаходиться по АДРЕСА_1 для будівництва про обслуговування багатоквартирного житлового будинку та передачу у власність ОСББ "Горького 119" 5/8 частин земельної ділянки від площі 0,2176 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку" на підставі рішення Роменського міськрайонного суду від 11 березня 2013 року.

На сьогодні зазначене рішення є чинним та ніким не скасоване.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, який порушує права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Державний акт на землю відповідно до вимог законодавства породжує певні правові наслідки та є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, а тому залежить від законності рішення органу місцевого самоврядування на підставі якого виданий.

Вірним є висновок суду першої інстанції про те, що оскільки 25 вересня 2013 року Роменською міською радою прийняте рішення про втрату чинності рішення Роменської міської ради від 19 жовтня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСББ «Горького 119», то Державний акт, який був виданий на підставі неіснуючого рішення органу місцевого самоврядування, підлягає визнанню недійсним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що судом не досліджувався і не встановлений факт належності позивачеві будь-якої власності чи права володіння, користування майном за адресою АДРЕСА_1, що суд не розібрався, чим саме та які саме права ОСОБА_3 були порушені державним актом на землю.

Щодо права власності та користування, ці обставини встановлені попереднім рішенням суду між тими ж сторонами, у спорі з приводу скасування державної реєстрації ОСББ «Горького-119» (а.с.11-14). Крім того, до суду апеляційної інстанції представником позивача надана ксерокопія свідоцтва про право власності від 01 листопада 2000 року, з якого вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності в рівних частках: ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_12, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_8 (а.с.126-127). Будь-яких доказів на спростування зазначеної обставини відповідач суду не надав. Крім того, з ксерокопії паспорту на імя ОСОБА_3 (а.с.130-132) вбачається, що він з 06.03.1980 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, що визнає і представник відповідача.

Щодо порушеного права позивача, апеляційний суд вважає за необхідне зазачити про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками (чч. 2, 3 ст. 42 ЗК України).

При цьому під прибудинковою територією слід розуміти встановлену за проектом поділу території мікрорайону (кварталу) та проектом забудови земельну ділянку багатоквартирної несадибної житлової забудови, необхідну для розміщення й обслуговування жилого будинку та пов'язаних із ним господарських і технічних будівель і споруд, тобто нею є територія під жилим будинком, проїзди та тротуари, озеленені ділянки та ігрові майданчики, майданчики для відпочинку, занять спортом, тимчасового зберігання автомобілів жителів будинку, для господарських цілей та інші території, пов'язані з утриманням і експлуатацією будинку.

Аналізуючи цільове призначення земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, виходячи з норм ст. 42 ЗК України, є підстави вважати, що в разі приватизації громадянами квартир у такому будинку земельна ділянка як така, що входить у житловий комплекс, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише об'єднанню співвласників будинку, створеному відповідно до Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку". У такому разі земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і неподільною часткою житлового комплексу (допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку, його технічне обладнання) є майном співвласників, які визначають порядок його використання.

Законом України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку " визначено, що "житловий комплекс - це єдиний комплекс нерухомого майна, що утворений земельною ділянкою в установлених межах, розміщеним на ній жилим багатоквартирним будинком або його частиною разом із спорудами та інженерними мережами, які утворюють цілісний майновий комплекс.

Під час будівництва всіх багатоквартирних будинків визначалась необхідна площа прибудинкової території для забезпечення нормальної життєдіяльності мешканців будинку. Ці розміри визначались (і визначаються сьогодні) на підставі санітарних та будівельних норм (СніП та ДБН), які мають силу нормативного-правового акту. Ці норми існують не тільки для того щоб здати будинок в експлуатацію, вони повинні дотримуватись на протязі всього часу існування будинку. Прибудинкова територія в першу чергу призначена для забезпечення потреб та нормальної життєдіяльності мешканців (співвласників) будинку, який на ній розташований. Це підтверджено та деталізовано в Державних санітарних правилах планування та забудови населених пунктів, затверджених Наказом Міністра охорони здоровя України від 19 червня 1996 року N 173, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 липня 1996 р. за N 379/1404 (з послідуючими змінами).

Згідно ст.ст.55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 129 Конституції України визначено, що судці при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 25.12.1997, № 9-зп «Справа за конституційним зверненням громадян ОСОБА_25, ОСОБА_26 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України» ч.1 ст.55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов'язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. № 15-рп/2002 положення ч.2 ст.124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист.

Колегія суддів знаходить рішення суду першої інстанції таким, що ґрунтується на законі, відповідає зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Горького 119» відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: