АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ а/п 22-ц/796/306/15 Головуючий у 1 інстанції: Коваль О.А.
ун. № ун. № 759/1609/14 Доповідач: Нежура В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Соколової В.В., Шахової О.В.

при секретарі: Троц В.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства "Мегабанк" на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 9 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Мегабанк"до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 9 грудня 2014 року в задоволенні позову ПАТ "Мегабанк" до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ПАТ "Мегабанк" звернувся дро суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а саме стягнути з ОСОБА_1, як з поручителя на користь ПАТ "Мегабанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 003 582,70 грн., яка складається із: заборгованість за кредитом 71 056 доларів США (567 950,61 грн. еквівалентно за курсом НБУ станом на 21.01.2014 р); залишок нарахованих та несплачених процентів 49547 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 21.01.2014 р. - 396 029,17 грн., штрафи та пеня - 39 602,92 грн. При цьому посилається на не неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт вказує на те, що відповідача 12.09.2012 р. під особистий підпис, як поручитель позичальника ОСОБА_2, отримала вимогу про 11.09.2012 р. про дострокове погашення кредиту, і відповідно до вимог ст.. 257 ЦК України у позивача виникло право пред*явлення вимоги дол. відповідача протягом трьох років, тобто до 12.09.2015 р.. а з позовом апелянт звернувся в січні 2015 року.

В суді апеляційної інстанції представник апелянт підтримав подану скаргу, із викладених в ній підстав, відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між ВАТ "Мегабанк", правонаступником якого є ПАТ "Мегабанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 32в- п/2007 від 23.03.2007 року згідно якого Банк надає Позичальнику грошові кошти у формі відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі у розмірі 120 000 доларів США на строк з 23.03.2007 р. по 22.03.2017 р., а Позичальник зобов'язується повертати кредит та сплатити проценти у розмірі 13.50 процентів річних. Повернення кредиту здійснюється Позичальником згідно з графіком погашення кредиту, наведеним в додатку № 1 до Договору, який є невід"ємною його частиною (згідно п. 1.1. Кредитного договору).

Зобов'язання за Договором забезпечується нерухомим майном (земельною ділянкою) згідно з іпотечним договором та порукою фізичної особи згідно з договором поруки (п. 2.1 Кредитного договору).

Згідно п. 4.2 Кредитного договору проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником щомісяця, не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, а також в день повернення кредиту, на рахунок нарахованих доходів Кредитодавця, обумовлений п. 3.1.2 Договору.

Також, 23.03.2007 р. між ''Мегабанк" та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки № 32в-п/2007-п з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за вказаним вище кредитним договором, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором нести у повному обсязі солідарну відповідальність за виконання боржником зобов'язань перед кредитором, що випливають із вказаного кредитного договору.

Між ПАТ "Мегабанк" та ОСОБА_2 укладалися також неодноразово додаткові угоди до кредитного договору № 32в-п/2007 від 23.03.2007 р., зокрема № 1 від 29.05.2007 р., № З від 01.06.2009 р., № 4 від 01.06.2009 р., № 5 від 22.09.2009 р., згідно яких виключалися з кредитного договору п. 5.1 та 5.2 розділу 5, змінювалася нумерація пунктів договору, передбачено третейське застереження, сплату процентів у розмірі 13.50 % річних змінено на 14 %, доповнено розділ 5 пунктом 5.7 кредитного договору щодо згоди Позичальника на передачу інформації про свою кредитну історію, змінено дату нарахування та сплати процентів і комісійних винагород Позичальником.

03.03.2011 р. між ПАТ "Мегабанк" та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору поруки № 32в-п/2007-п від 23.03.2007 р., згідно якої остання поручилася перед Кредитором за виконання ОСОБА_2 в повному обсязі усіх його обов'язків, що виникли з кредитного договору № 32в-п/2007 від 23.03.2007 р. та за будь-якими додатковими угодами до нього, що були укладені та/або будуть укладені у майбутньому.

23.03.2007 року між ПАТ "Мегабанк" та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 32в-п/2007-3 в рахунок забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором № 32в-п/2007 від 23.03.2007 року та за будь-якими додатковими угодами до нього. Згідно п. 1.2 Іпотечного договору предметом іпотеки є земельна діяльна площею 0,1472 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, вартістю, яка погоджувалася сторонами в п. 1.4 Іпотечного договору, 869 731 грн.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання згідно кредитного договору, надавши відповідні кредитні кошти ОСОБА_2, проти чого ніхто із учасників процесу не заперечував.

Проте, ОСОБА_2, скориставшись кредитними ресурсами, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації "Слобожанська перспектива" від 18.10.2012 р. у справі за позовом ПАТ "Мегабанк" до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, стягнено з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 32в-п/2007 від 23.03.2007 р. у розмірі 1 401 332,91 грн., що еквівалентно 169 400,73 доларів США та 47 312,87 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 120 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 21.08.2012 р. складає 959 160 грн. в тому числі прострочена заборгованість - 9 840 доларів США; залишок нарахованих та несплачених відсотків - 49 400,73 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 21.08.2012 р. складає - 394 860,04 грн.; штрафи - 47 312,87 грн.; третейський збір, витрати на листування.

Вказане рішення набрало законної сили, що підтверджується ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10.11.2014 р.

Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 07.02.2013 р. заяву ПАТ "Мегабанк" про видачу виконавчого документа в рахунок виконання рішення зазначеного вище третейського суду задоволено. 3'ясовано, що виконавчий документ видано, знаходиться на виконанні ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва.

Згідно листа ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва від 28.03.2013 р. заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ ''Мегабанк" станом на 28.03.2014 р. по вказаному вище виконавчому документу складає 963 689,48 грн.

На підставі чого суд прийшов до правильного висновку про те, що сума заборгованості, яка стягнута за рішенням третейського суду з ОСОБА_2, та яка перебуває на виконанні ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва, та яку просять стяг нути зараз із ОСОБА_1 є різними.

Зокрема, за рішенням третейського суду з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Мегабанк" стягнуто 169 400,73 доларів США - по тілу кредиту, прострочена заборгованість та відсотки і 47 312,87 грн. - штрафи.

ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва з ОСОБА_2 стягнуто 963 689,48 грн.

Заявлена в даному позові заборгованість складає 120 603 доларів СІІІА - тіло кредиту, відсотки і 39 692,92 грн. - штрафи.

Таку розбіжність представник позивача пояснював тим, що за рахунок реалізації в позасудовому провадженні, предмету іпотеки на суму 400 000 грн. сума кредитної заборгованості зменшилася на цю ж суму.

Проте, на неодноразові зауваження суду, з роз'ясненням вимог статей 3, 4, 10, 11, 60, 61 ЦПК України, в частині подання належних доказів такої реалізації предмету іпотеки та відповідно суми реалізації, стороною позивача надано так і не було, як і не заявлено жодного клопотання про забезпечення чи витребування таких про які суд також вказував з огляду на можливу складність їх подання, чому суд надає відповідну негативну оцінку.

Крім того, такі пояснення представника позивача також не узгоджуються із арифметичним визначенням, зокрема із 1 401 332,91 грн., як зазначено у рішенні третейського суду вирахувати за виконавчим листом - 400 000 грн. це буде дорівнювати 1 001 332,91 грн., а не 963 689,48 грн., як вказано у листі ВДВС Святошинського району м. Києва від 28.03.2013 р., на який посилається позивач, а його представник так і не зміг чітко пояснити відмінності в сумах.

Також встановлено, що Іпотечним договором, зокрема п. 1.4, сторони погодили вартість іпотеки у розмірі 869 731 грн. на підставі незалежної експертної оцінки від 31.01.2007 р., зробленої TOB "Сіті Інвест", коли за усним поясненням представника позивача іпотечне майно було реалізована банком в позасудовому провадженні за 400 000 грн., що оцінюється судом критично з огляду на відсутність належних та допустимих доказів цій обставині.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність позивачем своїх вимог в частині суми заборгованості.

Суд також вважав встановленою обставиною про закінчення дії договору поруки на момент звернення ПАТ "Мегабанк" до суду із таким позовом.

Як визначено статтями 525, 526, 527 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк.

Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що у разі якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В ході розгляду справи з'ясовано, що ПАТ "Мегабанк" скористався своїм правом дострокової вимоги, передбачене ст. 1050 ЦК України, звернувшись 03.09.2012 р. до третейського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованість за кредитом в сумі 120 000 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість - 9 840 доларів США; залишок нарахованих та несплачених відсотків - 49 400,73 доларів США, штрафу - 47 312,87 грн., змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання та відповідно не пред'явлення таких вимог до поручителя в шестимісячний строк, тобто до 03.03.2013 р, що вказує на припинення договору поруки з 04.03.2013 року.

А з даним позов ПАТ «Мегабанк» звернулося в суд в січні 2014 року.

Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі за № 6-155 цс 13 від 29.01.2014 р., яка є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень та для всіх судів України, згідно ст. 360-7 ЦПК України.

Суд при вирішенні справи також керується правовим висновком, зробленим Верховним Судом України у справі № 6-134 цс 12 від 21.11.2012 р., зокрема про те, що звернення поручителя до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Суд правильно зазначив, що питання припинення дії поруки регулюється нормою ст. 559 ЦК України та є відмінним від правової природи оспорюваного правочину, недійсність якого встановлюється лише за рішенням суду.

Враховуючи наведене, в тому числі і правові висновки Верховного Суду України, суд відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, які відповідають встановленим у справі фактичним обставинам, а також нормам матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта про те, що строк звернення до суду із позовом про стягнення із поручителя кредитної заборгованості слід рахувати у три роки, відповідно до встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності відхиляються колегією судів, оскільки за змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України вимогу до поручителя позичальника, в тому числі і позовна заява до суду, про стягнення заборгованості повинна бути подана кредитором протягом шести місяців із дати виникнення права на таку вимоги.

Інші доводи апеляційної скарги відхиляються колегією суддів, як такі, що не впливають на законність ухваленого рішення.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає оскаржуване рішення законним і обґрунтованим і підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Мегабанк" відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 9 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: