Справа № 309/3789/14-ц
Провадження № 2/309/117/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого судді - Волощук О.Я.

при секретарі Галай В.В.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3 ,

про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю .

Посилається на те, що позивачка з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2009 року до 23 вересня 2013 року. Рішенням Хустського районного суду від 12 вересня 2013 року шлюб між сторонами розірвано.

У шлюбі 27 квітня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу сторони придбали квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу був оформлений та право власності зареєстровано на ім?я чоловіка ОСОБА_3.

Після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_3 заявив, що відповідно до договору купівлі-продажу він є одноосібним власником квартири.

Однак позивачка вважає, що квартира є її особистим майном, оскільки була придбана за особисті кошти позивачки. На час укладення шлюбу з відповідачем ОСОБА_4 позивачка мала на праві власності двохкімнатну квартиру у АДРЕСА_2, придбаної договором купівлі-продажу від 31.03.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботя А.В. 31.03.2009 року, зареєстрованим у реєстрі за № 1289. Право власності було зареєстровано комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації міста Ужгорода Ужгородської міської ради Закарпатської області 23.12.2011 року, запис 5992, реєстраційний номер 26831734.

У квітні 2012 року позивачка продала дану квартиру за 139550 грн., а виручені від продажу гроші в сумі 52701 грн. було вкладено в придбання однокімнатної квартири в м. Хусті.

Позивачка зазначила про те, що за час спільного з відповідачем проживання 2009 - 2013 роки ніякого майна, що вважається спільним майном подружжя і підлягає поділу, сторонами набуто не було. Відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, свій заробіток не вносив до сімейного бюджету, гроші витрачав у своїх власних інтересах. Відповідач не хотів працювати, брав кредити, які не повертав, грав в «автомати», програвав гроші, цінні речі позивачки здавав у ломбард для сплати боргів кредиторам. Для придбання спірної квартири відповідач не надав жодної копійки. Навпаки, гроші, які залишились після розрахунку за придбану квартиру в м. Хусті з вирученої суми від продажу квартири в Ужгороді, він привласнив і витратив потай від позивачки на свої особисті потреби.

У відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позивачка просить суд визнати квартиру № АДРЕСА_1 загальною площею 30 кв. м, житловою площею 16,9 кв. м. її особистою приватною власністю.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, представник позивачки ОСОБА_2 позовні підтримали, просили їх задоволити .

В судове засідання відповідач ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_6 не з»явився, подали суду заперечення в якому зазначив про те, що квартира в м.Ужгород була реалізована позивачкою під час шлюбу із позивачкою. Квартира АДРЕСА_1 придбана в квітні 2012 року, а квартиру в м.Ужгороді позивачка продала в серпні 2012 року, тобто на чотири місяці пізніше. Після придбання квартири відповідачем сплачувались платежі щодо утримання майна, а також додана розписка ОСОБА_3, що він взяв у борг кошти в розмірі 15000 доларів США для придбання житла у ОСОБА_7 та через які до нього пред»являвся позов в судовому порядку. З боргом відповідач розрахувався і провадження в справі було закрито. Відповідач ОСОБА_3 сплачував кошти щодо покращення умов в даній квартирі проводив відповідні ремонти .

Представник відповідача ОСОБА_6 подав суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності представника, просив відмовити у задоволення позовних вимог.

Суд ухвалює про розгляд справи у відсутності відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_6

Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних міркувань.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2009 року до 23 вересня 2013 року. Рішенням Хустського районного суду від 12 вересня 2013 року шлюб між сторонами розірвано.

У шлюбі 27 квітня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу сторони придбали квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу був оформлений та право власності зареєстровано за ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Квартира АДРЕСА_1 придбана в квітні 2012 року, а квартиру в м.Ужгороді позивачка продала в серпні 2012 року, тобто на чотири місяці пізніше.

Суд дає критичну оцінку як твердженню позивачки про те, що квартира АДРЕСА_1 придбана за кошти виручені від реалізації квартири в м.Ужгород, так і твердженню відповідача, що ним придбана квартира за власні кошти, як твердженням, що не доведені в судовому засіданні.

За наведених обставин позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209 ЦПК України, ст.60 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду .

Суддя Хустського

районного суду: підпис Волощук О.Я.

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду Волощук О.Я.