Номер провадження 2/754/4556/15
У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2015 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Гаражного кооперативу «Зв'язківець» про стягнення грошової компенсації при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з Гаражного кооперативу «Зв'язківець» середній заробіток за два місяці у розмірі 5404,30 грн.

Перевіривши позовну заяву й додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про залишення її без розгляду, з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 233 КЗУпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як зазначив Конституційний Суд України в Рішенні від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004, забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини).

Строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин.

З огляду на наведене Конституційний Суд України дійшов висновку, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно ПОСТАНОВИ ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ N 9 від 06.11.92 "Про практику розгляду судами трудових спорів" встановлені статтями 228, 223 КЗпП ( 322-08 ) строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Розглядаючи трудові спори після їх попереднього розгляду в КТС, суд з'ясовує і обговорює додержання і причини пропуску як для десятиденного строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, так і тримісячного строку звернення до КТС (ст.225 КЗпП), якщо останньою він не був поновлений. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Коли пропущений десятиденний строк не буде поновлено, заява відповідно до ст.85 ЦПК ( 1501-06 ) і ст.228 КЗпП залишається без розгляду.

У контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду позову є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, позовна заява ОСОБА_1 не містить доводів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження наведеного.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з пропуском вищезазначених с троків звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору, оскільки після звільнення 22 листопада 2010 року просить стягнути грошову компенсацію у розмірі середньої заробітної плати за два місяці.

Клопотання про поновлення пропущеного з поважних причин строку для подання скарги не заявлено, доказів про наявність поважних причин пропуску строку суду не надано.

Згідно ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Таким чином, позовна заява, пропущений строк на подання якої не поновлено судом, залишається без розгляду.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду після спливу строку, встановленого звернення до суду за вирішенням трудових спорів, на підтвердження поважності підстав пропуску встановленого строку звернення до суду, жодних доказів або підтверджень не надано, клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду не заявлено, поважні причини пропуску строку звернення до суду та підстави для відновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів судом не встановлено та суд не знайшов інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

На підставі викладеного, керуючись ст. 72 ЦПК України, ст. 233 КЗУпП,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Гаражного кооперативу «Зв'язківець» про стягнення грошової компенсації при звільненні залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Петріщева І.В.