Номер провадження: 22-ц/785/3860/15
Головуючий у першій інстанції: Поліщук І. О.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, Комлевої О.С.,

при секретарі:Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеці,-

В С Т А Н О В И Л А:

Представник Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - Товариство з обмеженою відповідальністю "Про Консалтинг" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеці, в якому просить в рахунок основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 85251,34 долар США, що згідно курсу НБУ складає 681413,96 гривень за договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.05.2008 року укладеним між АКІБ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_4, звернути стягнення на предмет іпотеці, а саме: квартиру загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 25,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеці у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ "Дельта банк" на підставі Іпотечного договору № б/н від 08.05.2008 року, укладеного між АКІБ "УКСИББАНК" та ОСОБА_4. Також просив стягнути з відповідачки ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441 гривня.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилався на те, що 08.05.2008 року між АКІБ "Укрсиббанк", який у подальшому змінив назву на ПАТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 57730,00 доларів США, який зобов'язалася повернути у повному обсязі в строк до 08.05.2029 року або достроково зі сплатою 12,50 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.05.2008 року іпотекодавець ОСОБА_4 передала у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 44,6 кв.м, житловою площею 25,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. 08.05.2008 року, реєстровий № 2229, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 08.05.2008 року за № 2879947, згідно з Витягом з Державного реєстру правочинів № 5891004 від 08.05.2008 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського округу Ситніковою Ю.Д.. Оскільки позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, станом на 26.06.2013 року сума заборгованості становить 85251,34 доларів США, що згідно курсом НБУ складає 681413,96 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 57049,16 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 455993,94 гривні та заборгованості по процентам за користування кредитом - 28202,18 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 225420,03 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Крім того, представник позивача надала до суду письмові пояснення щодо застосування Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 року № 1304-VII, де вказала, що в резолютивній частині рішення має бути зазначено, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ЗУ "Про іпотеку". Однак на період чинності ЗУ "Про мораторій" на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті від 03.06.2014 року № 1304-VII, не може бути примусово стягнену те (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави та/або предметом іпотеки.

Представник відповідачки в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, обґрунтовуючи невизнання позову тим, що ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 року № 1304-VII звільняє його довірительку від цивільної відповідальності за даним позовом. Проте представник відповідачки не оспорював дійсність укладеного кредитного договору та розміру заборгованості, нарахованої внаслідок невиконання даного договору.

Рішенням суду позов задоволено.

На рішення суду ОСОБА_4 принесла апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено наступне.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ "УкрСиббанк" передає (відступає) АТ "Дельта Банк" замінює АТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ "УкрСиббанк" до АТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до АТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати (замість АТ "УкрСиббанк") від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків з кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ "Дельта Банк" набув права вимоги по кредитному договору.

08.05.2008 року між АКІБ "Укрсиббанк", який у подальшому змінив назву на ПАТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 57730,00 доларів США, який зобов'язалася повернути у повному обсязі в строк до 08.05.2029 року або достроково зі сплатою 12,50 % річних за користування кредитом.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2.1., 1.2.2., 1.3.1., 1.4., 1.5. договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.05.2008 року, банк зобов'язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 57730,00 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 291536,50 гривень за курсом Національного банку України на день укладання цього договору. Надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: 08 травня 2008 року.

Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 08.05.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до розділу 12 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 8.4., 10.2., 10.14. договору. Позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 650,00 доларів США в день сплати ануїтетних платежів. Розмір ануїтетного платежу може змінюватися у випадку зміни процентної ставки згідно із п.п. 1.3.1., 10.2. цього договору. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту та сплатити проценти, штрафи та інші платежі, згідно умов договору на рахунок №000 відкритий в банку. За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,50% річних.

Кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме на: придбання двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .Кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника №0400 , код Банка (МФО) 351005, у банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.3. договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.05.2008 року, у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором банком приймається: застава нерухомості, а саме, двокімнатна квартира, загальною площею 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є власністю ОСОБА_4 , код за ДРФО НОМЕР_1 та порука ОСОБА_6, код за ДРФО НОМЕР_2. У випадку невиконання позичальником умов цього договору про надання забезпечення за цим договором, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язань за цим договором або погіршення його умов (стану забезпечення, умов його зберігання), банк набуває право вимоги на дострокове повернення кредиту та нарахованих процентів, у порядку встановленого розділом 12 цього договору.

Згідно до п.п. 4.1., 4.2. договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.05.2008 року, позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором. Погашати кредит та сплачувати нараховані проценти шляхом сплати ануїтетних платежів, розмір яких встановлений згідно із п. 1.2.2. на рахунок, вказаний в пункті 1.2.2. даного договору.

Як вбачається з довідки виданою ПАТ "Дельта - Банк", 08.05.2008 року з ОСОБА_4, і/к НОМЕР_1, було укладено кредитний договір № 0. Заборгованість по кредитному договору № 0 станом на 26.06.2013 року складає: 85251.34 дол. (вісімдесят п'ять тисяч двісті п'ятдесят один долар США 34 центи), що згідно курсу НБУ (100 доларів США -799,3 гр.) складає - 681413.96 (шістсот вісімдесят одна тисяча чотириста тринадцять гривень 96 копійок), в тому числі: тіло кредиту - 57049 доларів (п'ятдесят сім тисяч сорок дев'ять доларів США 16 центів), що в еквіваленті складає 455993 гривень (чотириста п'ятдесят п'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто три гривні 94 копійки), відсотки - 28202.18 доларів (двадцять вісім тисяч двісті два долари США 18 центів), що в еквіваленті складає - 225420.03 гривень (двісті двадцять п'ять тисяч чотириста двадцять гривень 03 копійки), комісія за ведення кредиту - 0 (нуль гривень 00). З них прострочена заборгованість по кредитному договору №0 станом на 26.06.2013 року складає: тіло кредиту - 3353.33 дол. (три тисячі триста п'ятдесят три долари США 33 центи), що в еквіваленті складає 26803.17 грн. (двадцять шість тисяч вісімсот три гривні 17 копійок), відсотки - 10950.11 дол. (десять тисяч дев'ятсот п'ятдесят доларів США 11 центів), що в еквіваленті складає 87524.23 грн. (вісімдесят сім тисяч п'ятсот двадцять чотири гривні 23 копійки, комісія - 0 (нуль гривень 00 копійок). Загальна заборгованість станом на 26.06.2013 року складає 681413 (шістсот вісімдесят одна тисяча чотириста тринадцять) гривень 96 копійок.

З цих підстав суд вважає встановленим, що у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором боржниця ОСОБА_4 має заборгованість, яка станом на 26.06.2013 року сума заборгованості становить 85251,34 доларів США, що згідно курсом НБУ складає 681413,96 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 57049,16 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 455993,94 гривні та заборгованості по процентам за користування кредитом - 28202,18 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 225420,03 гривень, 0,00 - заборгованість за комісією.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В судовому засіданні також встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.05.2008 року, між ОСОБА_4, надалі іменована Іпотекодавець, з однієї сторони та АКІБ "УкрСиббанк", далі по договору Іпотекодержатель, з іншої сторони 08 травня 2008 року укладено іпотечний договір посвідчений Ситніковою Ю.Д., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2240, згідно якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру за АДРЕСА_1, що є приватною власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. 08.05.2008 року, реєстровий №2229, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 08.05.2008 року за №2879947, згідно з витягом з державного реєстру правочинів №5891004 від 08.05.2008 року, наданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д.. Реєстраційний номер квартири, яка є предметом цього договору за державним реєстром прав власності на нерухоме майно - 23060663. Предмет іпотеки складається з 2 (двох) житлових кімнат та підсобних приміщень, а саме: 1,5-веранди, 2,3-жилі, 4-кухня, 6-туалет, загальною площею 44,6 (сорок чотири цілих та шість десятих) кв.м, житловою площею 25,4 (двадцять п'ять цілих та чотири десятих) кв.м. Вартість предмету іпотеки, за домовленістю сторін, становить 343025 гривень 00 копійок.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.1.1., 4.1.2., 4.1.3., 4.2., 4.2.1., 4.2.2., 4.2.3., 4.3., 4.4. іпотечного договору від 08.05.2008 року, посвідченого Ситніковою Ю.Д., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 2240, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки: у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки; в інших випадках, відповідно до діючого законодавства.

Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України "Про іпотеку". Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю. Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та/або виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Як вбачається з вимоги направленої на адресу ОСОБА_4 за вих. №9122644_21.10.2013 від 21.10.2013 року, ПАТ "Дельта Банк" вимагає виконати порушене зобов'язання у тридцяти денний строк: погасити наявну заборгованість у повному обсязі зі сплатою процентів за користування кредитом з урахуванням усіх штрафних санкцій або на виконання ст. 37 ЗУ "Про іпотеку" передати добровільно предмет іпотеки у власність іпотекодержателя разом з усією правовстановлюючою документацією, ключами та технічним паспортом або оформити та передати довіреність на право здійснити іпотекодержателем продаж предмету іпотеки у порядку, передбаченому ст. 38 ЗУ "Про іпотеку" та довіреність на право отримати витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідку про склад сім'ї і дублікат правовстановлюючого документу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

07.07.2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника /майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Підставою для прийняття Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" стала втрата значних коштів громадянами України внаслідок різких курсових коливань на валютному ринку України, знецінення національної валюти.

У пояснювальній записці до проекту зазначеного закону вказувалося, що через знецінення національної валюти десятки тисяч людей не мають можливості обслуговувати кредитні зобов'язання за споживчими кредитами в іноземній валюті. Банки та інші фінансові установи масово звертають стягнення і примусово вилучають у таких боржників рухоме і нерухоме майно. В тому числі, викидаючи людей із неповнолітніми дітьми з житла на вулицю і забираючи засоби до існування. Це викликає гостре незадоволення у людей і напруження у суспільстві.

Отже, зазначений закон було прийнято з метою підтримки громадян України, які мають невиконані зобов'язання за договорами споживчого кредиту в іноземній валюті (валютних кредитів), укладеними з фінансовими установами та банками України шляхом встановлення порядку і умов конвертації зобов'язань за кредитними договорами в іноземній валюті в національну валюту України та пропонувалося мінімалізувати негативні наслідки інфляції національної валюти для громадян України та убезпечити зазначених громадян від виникнення скрутної фінансової ситуації.

Основною метою прийняття вищезазначеного Закону, як зазначалося у пояснювальній записці, є забезпечення конституційних прав громадян та відновлення довіри до банків та інших фінансових установ, вжиття оперативних заходів та мінімалізації можливих збитків громадян при виконанні своїх кредитних зобов'язань.

Проаналізувавши норми Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" можна зробити висновок, що вони містять як норми матеріального права, так є і процесуальними нормами, які необхідно застосовувати судам на будь-якій стадії розгляду справи, враховуючи, що саме поняття "мораторій" є відстроченням виконання зобов'язань, що встановлюються на певний термін.

За своїм змістом вказаний Закон є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Оскільки даним Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог.

Таким чином, виходячи із ст. 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Чинність вказаного Закону України на час ухвалення рішення є підставою, у разі задоволення позову за наявності для цього підстав, для визначення порядку його виконання, зокрема вказівка на те, що рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності вказаного Закону.

Застосування цього Закону до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, можливе, з урахуванням вимог ст.217 ЦПК України, шляхом надання відстрочки виконання рішення суду.

З урахуванням вимог Закону України №1304-18 від 03.06.2014 року та ст.217 ЦПК України суд обгрунтовано відстрочив виконання рішення, крім рішення в частині стягнення судових витрат у розмірі 3 654 гривні, на час дії Закону України №1304-18 від 03.06.2014 року "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті"

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий- суддя Н.В.Ісаєва

Судді О.Г. Журавльов

О.С. Комлева