АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/694/15 Головуючий у І інстанції Матвєєва Н.В.
Категорія 27 Доповідач: Семиженко Г.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня 23 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Базіль Л.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Яковенку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про повернення вкладу та захист прав споживача,

ВСТАНОВИЛА:

у листопаді 2014 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду посилаючись на те, що 23 липня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір депозиту, за яким він передав, а банк прийняв на депозит грошові кошти в розмірі 3483,18 долари США терміном на 1 місяць до 23 серпня 2014 року під 9 % річних, після цього термін депозиту сторонами було продовжено ще на місяць, 23 вересня 2014 року за угодою сторін сума депозиту 3483,18 долари США та проценти в розмірі 19,47 долари США були переведені на поточний банківський рахунок позивача, 30 вересня 2014 року позивач звернувся з заявою до відповідача про повернення вказаної суми, чого здійснено не було, у позові просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 1973,60 долари США та неустойку за кожен день прострочки в розмірі 3% від суми заборгованості на підставі п. 5) ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" в сумі 122018,9 гривні.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 січня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на користь ОСОБА_2 грошові кошти, що знаходяться на поточному картковому рахунку № НОМЕР_1 в сумі 1973,60 долари США, що за курсом Національного банку України станом на час розгляду справи становить 31143,40 гривні, судовий збір на користь держави в сумі 311,43 гривні, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки просив його скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача заявлену до стягнення неустойку.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача вважав її такою, що задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли вказані у позові правовідносини, відповідачем не заперечується визначеного судом першої інстанції обов'язку сплатити позивачу вказані у рішенні грошові кошти, на момент розгляду справи апеляційним судом спірним питанням лишається питання виплати неустойки позивачу відповідачем за прострочку виплати коштів з банківського рахунку.

Правовідносини з приводу банківського рахунку врегульовано ст. 1066 - 1074 ЦК України, при ухваленні рішення у справі суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про порушення зобов'язання відповідачем та поновив порушене право позивача на отримання власних грошових коштів.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки, колегія суддів вважає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що Закон України "Про захист прав споживачів" на спірні правовідносини сторін свою дію не поширює, виходячи з такого розсуду.

У відповідності до ст. 42 Конституції України держава має обов'язок захищати права споживачів.

Споживачі у відповідних правовідносинах є менш обізнаними та захищеними з приводу своїх прав та обов'язків, що узгоджується з положеннями п. п. 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року N 39/248, Хартії захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної Асамблеї Ради Європи від 17 травня 1973 року N 543, Директиви 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року щодо несправедливих видів торговельної практики.

П. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" метою державного регулювання ринків фінансових послуг в Україні зазначено у тому числі захист інтересів споживачів фінансових послуг.

У спірних правовідносинах відповідач відповідає визначеному у ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" поняттю виконавця, оскільки є суб'єктом господарювання, який надає фінансову послугу позивачу, останній відповідає поняттю споживача - фізичної особи, яка замовила дану послугу для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, отже на дані правовідносини поширює свою дію ч. 5 ст. 10 цього Закону, за якою на виконавця, коли він не може надати послуги згідно з договором, може бути покладена відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі трьох відсотків вартості послуги, якщо інше не передбачено законодавством, за кожний день прострочення, а у разі, коли вартість послуги не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Проте у даному випадку відповідачем послуги з банківського рахунку надавалися позивачу безкоштовно, отже відсутня величина, на яку можна було б нараховувати пеню, особисті грошові кошти позивача, які перебувають на його рахунку, не є вартістю послуги чи всього замовлення у розумінні даної норми матеріального права, передбачених законом підстав для покладення на відповідача заявленої у позові відповідальності немає.

Таким чином, оскільки у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення неустойки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, на неї протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _