15.04.2015 Єдиний унікальний номер 205/1039/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я 205/1039/15

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Залімської Н.В.,

при секретарі - Волкобоєвій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання повернути грошові кошти,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 16 лютого 2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідно до договору зберігання від 11 серпня 2014 року ОСОБА_2 від ОСОБА_1 прийняла на зберігання п'ятсот доларів США та 1000 грн., що підтверджується відповідною розпискою. 08 лютого 2015 року позивачем була пред'явлена письмова вимога про повернення грошових коштів у розмірі 500 дол. США, які були прийняті відповідачем на зберігання. Станом на 16 лютого 2015 року ОСОБА_2 не повернула грошові кошти, які були отримані нею на зберігання, незважаючи на вимогу про їх повернення. Позивач просив зобов'язати ОСОБА_2 повернути позивачу п'ятсот доларів США, які були прийняті ОСОБА_2 на зберігання, відповідно до договору зберігання від 11 серпня 2014 року, стягнути судові витрати.

Позивач про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила, письмових заяв не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Матеріалами справи встановлено, що 11 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір зберігання, відповідно до якого остання взяла на зберігання у ОСОБА_1 п'ятсот доларів США та 1000 гривень, які зобов'язалася повернути, на підтвердження чого ОСОБА_2 була написана розписка (а.с.4).

Правовідносини сторін із приводу зберігання майна позивача врегульовані параграфом 1 глави 66 ЦК України.

Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч.1 ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених ст. 208 цього Кодексу.

Договір зберігання, за яким зберігач зобов'язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання.

Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Частиною 1 ст.942 ЦК України передбачено обов'язок зберігача вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Встановлено, що позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення грошових коштів та виконання умов договору, однак відповідач до сьогодні ухиляється від взятих на себе зобов'язань (а.с.5).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив обставини, на які посилається позивач в позовній заяві.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови договору зберігання, а відтак вважає за необхідне зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 п'ятсот доларів США, які були прийняті ОСОБА_2 на зберігання, відповідно до договору зберігання від 11 серпня 2014 року та позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного і у відповідності зі ст. ст. 15,16, 936, 937, 938, 942, 943, 944, 949 Цивільного Кодексу України, ст. 10, 11, 60, 61, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання повернути грошові кошти - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 п'ятсот доларів США, які були прийняті ОСОБА_2 на зберігання, відповідно до договору зберігання від 11 серпня 2014 року

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Н.В. Залімська