Справа № 472/1333/15-ц
У х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"23" жовтня 2015 р. смт. Веселинове

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Орленко Л.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області про звільнення майна з - під арешту,

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2015 року позивач звернувся з позовом до Відділу державної виконавчої служби Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області про звільнення майна з - під арешту.

Вивчивши позовну заяву, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам п. 5, п. 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" № 3 від 13.12.2010 року, відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07.02.2014 року, враховуючи положення статті 383 ЦПК, суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України "Про державну виконавчу службу", оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб). Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина п'ята статі 82 Закону про виконавче провадження).

В позовній заяві позивачем ОСОБА_1 пред'явлено позов до Відділу державної виконавчої служби Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області, однак не зазначено, які дії, рішення державного виконавця він оскаржує, або вважає їх дії неправомірними та в чому це проявилося.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 в позовній заяві не зазначено докази, що підтверджують кожну обставину, а саме: не додано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.05.2013 року; постанову про розшук майна боржника від 17.06.2013 року, постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.06.2013 року та Витяг з Єдиного державного реєстру про встановлення обмежень, де було б зазначено інформацію про арешт і розшук майна боржника.

У відповідності зі ст. 121 ЦПК України, якщо позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає позивачу строк для виправлення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області про звільнення майна з під арешту - залишити без руху і надати строк для виправлення вказаних недоліків не пізніше 5-ти діб з дня отримання позивачем ухвали суду.

Якщо до вказаного часу недоліки не будуть виправлені, то заява буде вважатися неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_2