Справа № 166/445/13-ц Провадження № 22-ц/773/1601/15 Головуючий у 1 інстанції: Свистун О.М.
Категорія: 27 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Русинчука М. М., Матвійчук Л. В.,

при секретарі - Губарик К. А.,

з участю:

представника позивача - Місюри І. В.,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 14 травня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі по тексту - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що між ОСОБА_4 та ПАТ КБ "ПриватБанк" 20 лютого 2008 року укладено договір № 209373-CRED про надання кредиту в розмірі 3000 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним з кінцевим терміном повернення 20 квітня 2009 року. З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язання між Банком та ОСОБА_5, ОСОБА_2 укладено окремі договори поруки. ОСОБА_4, як боржник, та ОСОБА_5, ОСОБА_2, як поручителі, зобов`язання за кредитним договором не виконують, внаслідок чого станом на 21 лютого 2013 року заборгували 7405,21 доларів, у тому числі 2225,59 доларів тіла кредиту, 4797,19 доларів несплачених відсотків за користування кредитом, 31,29 доларів штрафу (фіксована частина) та 351,14 доларів США (процентна складова). Позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_4, як боржника, та ОСОБА_5, ОСОБА_2, як поручителів, 7405,21 доларів, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 21 лютого 2013 року 59167,61 грн, заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Заочним рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 14 травня 2013 року позов задоволено. Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (р/р 3111, МФО 305299, ) 7405 (сім тисяч чотириста п`ять), 21 доларів США, що еквівалентно 59167 (п`ятдесят дев`ять тисяч сто шістдесят сім) гривень 61 коп. заборгованості за кредитним договором від 20 лютого 2008 року №209373-CRED, у тому числі 2225 (дві тисячі двісті двадцять п`ять),59 доларів США, що еквівалентно 17782 (сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні 46 коп., тіла кредиту, 4797 (чотири тисячі сімсот дев`яносто сім),19 доларів США, що становить 38329 (тридцять вісім тисяч триста двадцять дев`ять) грн. 55 коп. несплачених відсотків за користування кредитом, 31 (тридцять один),29 доларів США, що еквівалентно 250 (двісті п`ятдесят) гривень штрафу (фіксована частина), та 351 (триста п`ятдесят один),14 доларів США, або 2805 (дві тисячі вісімсот п`ять) гривень 61 коп. штрафу (процентна складова). Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (р/р 3111, МФО 305299, ) 7405 (сім тисяч чотириста п`ять), 21 доларів США, що еквівалентно 59167 (п`ятдесят дев`ять тисяч сто шістдесят сім) гривень 61 коп. заборгованості за кредитним договором від 20 лютого 2008 року №209373-CRED, у тому числі 2225 (дві тисячі двісті двадцять п`ять),59 доларів США, що еквівалентно 17782 (сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні 46 коп., тіла кредиту, 4797 (чотири тисячі сімсот дев`яносто сім),19 доларів США, що становить 38329 (тридцять вісім тисяч триста двадцять дев`ять) грн. 55 коп. несплачених відсотків за користування кредитом, 31 (тридцять один),29 доларів США, що еквівалентно 250 (двісті п`ятдесят) гривень штрафу (фіксована частина), та 351 (триста п`ятдесят один),14 доларів США, або 2805 (дві тисячі вісімсот п`ять) гривень 60 коп. штрафу (процентна складова). Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить заочне рішення суду першої інстанції в частині задоволених судом вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову до поручителя ОСОБА_2 повністю.

В судовому засіданні відповітач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній наведених та просили її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 не визнала та просила її відхилити.

Інші особи в судове засідання не з'явились.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості та судового збору скасувати з ухваленням в цій частині нового рішення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_4 та ПАТ КБ "ПриватБанк" 20 лютого 2008 року укладено договір № 209373-CRED про надання кредиту в розмірі 3000 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним з кінцевим терміном повернення 20 квітня 2009 року та позичальник фактично отримав вказані кредитні кошти (а.с. 29-30, 42, 43).

20 лютого 2008 року з метою забезпечення виконання позичальником зобов`язання між Банком та ОСОБА_5, ОСОБА_2 укладено окремі договори поруки (а.с. 31, 32).

Позичальник ОСОБА_4, зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 21 лютого 2013 року заборгував 7405,21 доларів, у тому числі 2225,59 доларів тіла кредиту, 4797,19 доларів несплачених відсотків за користування кредитом, 31,29 доларів штрафу (фіксована частина) та 351,14 доларів США (процентна складова) (а.с. 21-26).

Позивач звертався до позичальника та двох його поручителів з повідомленням від 25 грудня 2012 року про існування заборгованості по кредитному договору та необхідністю її сплати (а.с. 27, 28/зворот/).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частина 1 ст. 559 ЦК України встановлює, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

За ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Тобто, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вказує, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Як вбачається із п. 1.4. кредитного договору № 209373-CRED від 20 лютого 2008 року та додатку № 1 до кредитного договору (Графік погашення кредиту та процентів), позичальник зобов`язувався повністю погасити кредит 20 квітня 2009 року в порядку і в строки, встановлені Графіком, наведеним в Додатку № 1 до кредитного договору (а.с. 29-30, 43). Тобто, строк виконання основного зобов'язання - 20 квітня 2009 року, а тому банк мав право пред'явити вимогу до поручителів про сплату боргу протягом шести місяців з дня закінчення строку виконання основного зобов'язання, тобто до 20 жовтня 2009 року.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині пред'явленій до ОСОБА_2 слід відмовити.

В іншій частині заочне рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

На підставі ст. 88 ЦПК України ч. 5, - якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 14 травня 2013 року в даній справі в частині стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості та судового збору скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (код ЄДРПОУ - 14360570) по 295 (двісті дев`яносто п`ять) гривень 83 коп судового збору

В решті заочне рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: