Справа №580/80/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Чхайло О. В.
Номер провадження 22-ц/788/832/15 Суддя-доповідач - Шевченко В. А.
УХВАЛА

07 травня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна»

на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 26 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 26 лютого 2015 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ТОВ «Євролізинг Україна» у даній справі.

Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

Стягнуто з ТОВ «Євролізинг Україна» на користь ОСОБА_3 750 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ТОВ « Євролізинг Україна», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу змінити.

В іншій частині ухвала суду не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 14 січня 2015 року ОСОБА_3 уклала з фахівцем у галузі права - ФОП ОСОБА_4, договір про надання юридичних послуг у цій справі, на виконання якого останнім складено позовну заяву, заяву про уточнення позовних вимог, заперечення проти клопотання, а також він брав участь у судових засіданнях 09 та 26 лютого 2015 року (а. с. 1-3, 20, 26-27, 28, 35).

За указаним договором позивачка сплатила 1500 грн. згідно квитанції № 422914 (а. с. 24).

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат.

За таких умов, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що понесені ОСОБА_3 витрати на правову допомогу, які в силу ч. 3 ст. 79 ЦПК України відносяться до судових, підлягають розподілу між сторонами порівну.

Розмір витрат на правову допомогу також визначений судом вірно, так як ця сума не перевищує граничних меж, визначених Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» і відповідає часу, затраченому ОСОБА_4 на виконання правових послуг, їх характеру та ступеню складності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржена ухвала суду в частині вирішення питання щодо розподілу витрат на правову допомогу постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 312, 314, 315 ЦПК України колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» відхилити, а ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 26 лютого 2015 року в частині вирішення питання щодо розподілу витрат на оплату правової допомоги залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -