У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів:Леванчука А.О., Мазур Л.М., Маляренка А.В., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом вільної професійної спілки працівників публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе», яка діє в інтересах ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» про визнання наказу протиправним та його скасування, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою вільної професійної спілки працівників публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе», яка діє в інтересах ОСОБА_6 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 2 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 8 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року вільна професійна спілка працівників публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» (далі - ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе») звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_6, посилаючись на те, що на ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», серед інших профспілок, з 1992 року діє вільна професійна спілка працівників ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе». ОСОБА_6, в інтересах якого заявлено позов, є членом виборного органу професійної спілки - ревізійної комісії професійної спілки працівників ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе». Наказом від 21 березня 2014 року № 75 відповідач встановив на підприємстві режим неповного робочого тижня, а саме з 26 травня 2014 року для всіх працівників товариства - триденний робочий тиждень. Даний наказ стосується, в тому числі і ОСОБА_6, в той час як відповідач не мав права змінювати істотні умови трудового договору ОСОБА_6 без погодження з ревізійною комісією вільної профспілки. Внаслідок такої незаконної зміни умов трудового договору ОСОБА_6 втратив частину заробітної плати.

У зв'язку з цим позивач просив визнати протиправним і скасувати наказ від 21 березня 2014 року № 75 в частині встановлення з 26 травня 2014 року для ОСОБА_6 неповного робочого тижня та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_6 2 792 грн 43 коп. заробітної плати з розрахунку дві третини тарифної ставки за незаконно оголошені вихідними дні у період з 1 серпня 2014 року по 30 листопада 2014 року включно.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 2 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 8 січня 2015 року, в задоволенні позову вільної професійної спілки працівників ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» в інтересах ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Судами попередніх судових інстанцій встановлено, що ОСОБА_6 працює на посаді електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах цеха № 4 ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе». З 1992 року ОСОБА_6 є членом вільної професійної спілки, яка діє на даному підприємстві. На тринадцятій позачерговій конференції вільної професійної спілки ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» ОСОБА_6 було обрано до складу ревізійної комісії вільної професійної спілки працівників ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе».

У зв'язку з негативними наслідками кризових явищ в Україні, зменшенням обсягу продажів, неоптимальним завантаженням виробничих потужностей та персоналу, з метою стабілізації фінансово-економічного положення підприємства та збереження робочих місць, з метою запобігання масових звільнень персоналу підприємства наказом від 21 березня 2014 року № 75 ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» встановило для всіх працівників товариства режим неповного робочого тижня, а саме з 26 травня 2014 року - триденний робочий тиждень.

20 серпня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до вільної професійної спілки з заявою, в якій вважав вищезазначений наказ відповідача протиправним і просив допомогти йому у захисті його порушених прав та представництво його інтересів у суді.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили із того, що виборним органом вільної професійної спілки є комітет, який наділений правами виборного органу, передбаченими ст. 247 КЗпП України та ст. 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а ревізійна комісія є органом, який пильнує та перевіряє фінансову та господарську діяльність профспілки та не має передбачених зазначеними положеннями закону повноважень виборного органу, а тому відповідач не повинен був погоджувати з ревізійною комісією вільної професійної спілки поширення на ОСОБА_6 дії наказу від 21 березня 2014 року № 75, оскільки не має таких повноважень та не належить до виборних органів у розумінні ст. 247 КЗпП України.

Однак з таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 КЗпП України зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Згідно із ст. 246 КЗпП України первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Первинні профспілкові організації здійснюють свої повноваження через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не утворюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів професійної спілки, який діє в межах прав, наданих Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та статутом професійної спілки. У разі якщо на підприємстві, в установі, організації діє кілька первинних профспілкових організацій, представництво колективних інтересів працівників підприємства, установи, організації щодо укладення колективного договору здійснюється об'єднаним представницьким органом у порядку, визначеному частиною другою статті 12 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що зміна умов трудового договору, оплаті праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є.

Відповідно до п. 5.8 статуту вільної професійної спілки працівників ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» ревізійна комісія профспілки є контролюючим виборним органом.

Вирішуючи спір, суди у порушення ст. ст. 213 - 214, 315 ЦПК не вірно визначилися з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та не звернули увагу на те, що ОСОБА_6 є членом виборного органу - членом ревізійної комісії і вирішення питання про зміну умов трудового договору повинно здійснюватися із дотриманням вимог ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

За таких обставин висновок судів щодо непоширення на ОСОБА_6 гарантій, передбачених ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ст. 252 КЗпП України є передчасним та таким, що не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим, так і апеляційним судами, то рішення місцевого суду та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу вільної професійної спілки працівників публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе», яка діє в інтересах ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 2 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 8 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

Т.О. Писана