Справа № 333/8836/14-ц
Провадження № 2/333/263/15
РІШЕННЯ

Іменем України

30 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

при секретарі Шевченко І.П.,

за участю прокурора Шунькіної Н.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

представника відповідачів ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

представника третьої особи відділу по Комунарському району

служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради як орган опіки та піклування, ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2014 року районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району

звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя в інтересах ОСОБА_7 із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради як орган опіки та піклування, ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

11.11.2014 року ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Піх Ю.Р. було відкрито провадження у справі. 06.02.2015 року суддя Холод Р.С. прийняв до провадження зазначену справу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на профілактичному обліку служби у справах дітей Запорізької міської ради перебуває неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьки якого ухиляються від виконання батьківських обовязків. У січні 2013 року до відділу у справах дітей Запорізької міської ради надійшов лист прокуратури Комунарського району м. Запоріжжя та звернення ОСОБА_5 для організації та проведення перевірки, прийняття відповідного процесуального рішення з виходом на місце (АДРЕСА_1), встановити стан здоровя дитини, життєві умови, крім цього, перевірити чи зловживає ОСОБА_2 мати дитини, алкогольними напоями та займається проституцією та інші обставини щодо захисту прав дитини, за необхідності вжити вичерпаних заходів щодо негайного відібрання дитини у матері, яка становить загрозу для життя дитини. 30.01.2013 року комісією на підставі заяви ОСОБА_5 щодо утримання та виховання неповнолітнього було проведено перевірку за адресою: АДРЕСА_2 умов проживання родини, які визнано задовільними. В квартирі мешкають ОСОБА_2 (не зареєстрована), неповнолітній ОСОБА_7 (не зареєстрований), ОСОБА_5 по зазначеній адресі зареєстрована, але не проживає. Під час проведення перевірки ОСОБА_2 знаходилась в стані алкогольного спяніння, поводила себе зухвало, не заперечувала той факт, що кошти на життя заробляє проституцією. Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району неодноразово проводились з ОСОБА_2 профілактичні бесіди, але безрезультатно. З лютого 2013 року ОСОБА_2 перестала виконувати обовязки щодо медичного обслуговування дитини, не виконувала рекомендації лікарів. ОСОБА_8 ОСОБА_7 відвідував лікарню самостійно, а при відвідуванні лікарями хлопця вдома з останнім перебувала бабуся, мати знаходилась в стані алкогольного спяніння. У навчально-виховному процесі ОСОБА_2 участі не приймала, батьківські збори не відвідувала, не підтримувала звязок з класним керівником. Також відповідач ОСОБА_2 протягом 2012 року притягувалась до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України. У 2013 році зафіксовано факт наркопритона. Протягом 2011-2012 р.р. неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.44, ст. 188-1 КУпАП.

Батько неповнолітнього ОСОБА_7 ОСОБА_3, який мешкає окремо від сина, має окрему родину, матеріально дитині не допомагає. З інформації, наданої з лікарні та школи ОСОБА_3 лише один раз відвідував лікарню разом із своїм сином, навчанням хлопця не цікавиться, батьківські збори не відвідує, не слідкує за станом фізичного та морального розвитку дитини. У 2013 року спеціалісти відділу служби викликали ОСОБА_3 на профілактичні бесіди, але останній не приходив. У липня 2014 року до відділу звернувся самостійно неповнолітній ОСОБА_7 з проханням позбавити його батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських прав щодо нього, оскільки вони самоусунулись від виховання та утримання неповнолітнього.

На підставі викладеного, районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району звернулась до суду за захистом порушеного права дитини, передбаченого ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», просить суд позбавити батька ОСОБА_3, батьківських прав відносно дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2; позбавити матір ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2; передати неповнолітнього ОСОБА_7 органу опіки та піклування для подальшого влаштування; стягнути з ОСОБА_3 на користь будь-якої особа або закладу, що буде здійснювати функції опіки/піклування на неповнолітнім аліменти на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь будь-якої особа або закладу, що буде здійснювати функції опіки/піклування на неповнолітнім аліменти на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття.

Представник позивача - районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування ОСОБА_9 у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, так як ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не піклуються про здоровя ОСОБА_7, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову у повному обсязі та пояснив суду, що з 1999 року він мешкав разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_7. Після того, як з ОСОБА_2 розлучилися, дитина до 13 років по черзі проживала або у нього або з матірю. Спору про місце проживання дитини з ОСОБА_2 у нього не було. З 2010 року ОСОБА_2 з ОСОБА_7 мешкають за адресою: АДРЕСА_2. Третя особа ОСОБА_5 (бабуся дитини) періодами мешкала по вул. Чумаченка. У нього були добрі стосунки з дитиною до 07.07.2014 року, поки ОСОБА_7 не написав заяву в орган опіки та піклування про позбавлення батьківських права його та ОСОБА_2 ОСОБА_7 на цей час мешкає по вул. Чумаченко з бабусею ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Чи зареєстрований ОСОБА_7 у вказаній квартирі, він не знає, але він питанням реєстрації дитини не займався. У період 2012-2013 р.р. ОСОБА_10 мешкав у нього за місцем мешкання, він його утримував та матеріально забезпечував. У нього з братом двокімнатна квартира, де він, його цивільна дружина ОСОБА_11 мешкали в одній кімнаті, а ОСОБА_7 в іншій. На початку 2014 року ОСОБА_7 поранив ногу, тому він неодноразово возив останнього до хірурга у лікарню. Разом з дитиною проходив медичний огляд у серпні 2014 року перед школою. Влітку 2012-2013 р.р. він разом з цивільної дружиною та ОСОБА_7 їздили на море. До спортивних секцій ОСОБА_7 не хотів ходити, тому він його туди і не водив. Одним з хобі ОСОБА_7 є компютер, так як останньому не тільки подобається грати у компютер, але він може працювати на ньому, робити різні програми тощо. Саме він навчив ОСОБА_7 як користуватися компютером, показував різні програми. У школу, де на цей час навчається ОСОБА_7, саме він привів його до директора та писав на яву на перевід з іншої школи. На батьківських зборах у ОСОБА_7 був лише один раз, але саме він сплачує за ОСОБА_7 благодійні фонди у школі. Коли ОСОБА_7 навчався до 10 класу у останнього був класний керівник ОСОБА_12, з яким він спілкувався з приводу успішності сина. Влітку 2012 року він придбав декілька дитячих машинок на акумуляторах для їх оренди та до цього бізнесу долучив ОСОБА_7, який допомагав йому катати дітей. Грошові кошти, отримані від оренди цих машинок ОСОБА_7 йому не віддав, а залишав собі. Так як ОСОБА_7 мешкає з бабусею, остання йому дуже багато чого дозволяє, наприклад, довго сидіти за компютером, а наступного дня не йти до школи. Після того, як ОСОБА_7 почав відвідувати орган опіки та піклування в районній адміністрації по Комунарському району Запорізької міської ради, дитина різко змінилася, ОСОБА_7 почав не поважати батьків, грубити йому та взагалі потім перестав спілкуватися. На його думку заяву про позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 написав за порадою спеціалісту відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ОСОБА_9 та своєї бабусі ОСОБА_5 На його думку, ОСОБА_7 просто позбавивши прав батьків бажає від держави отримувати грошову допомогу та мати відповідні пільги при поступленні до ВУЗу. Починаючи з літа 2014 року ОСОБА_7 взагалі перестав приймати його подарунки, гроші, зазначаючи, що не має такої необхідності. На цей час він не працює, так як у січні 2015 року звільнився з посади водія на фірмі «Гюрсай».

Відповідач ОСОБА_2 також заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що до 2005 року вона з відповідачем та ОСОБА_7 проживали разом. У 2007 році вона вийшла заміж за ОСОБА_2, тому змінила прізвище. З 2010 року постійно з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 мешкають за адресою: АДРЕСА_2. Так як вона раніше зловживала спиртними напоями, декілька разів лікувалася у реабілітаційному центрі, розташованому поблизу м. Енергодар, Запорізькій області. Останній раз вона там лікувалася з травня по серпень 2014 року. У цей час ОСОБА_7 мешкав з бабусею ОСОБА_5 Коли вона 28.08.2014 року повернулася до м. Запоріжжя, дізналася, що ОСОБА_7 написав заяву до органу опіки та піклування про позбавлення її та ОСОБА_3 батьківських прав. На її думку це питання ініціювала її матір бабуся ОСОБА_7 ОСОБА_5 Коли вона проходила реабілітацію, то до м. Запоріжжя приїжджала дуже рідко, в основному телефонувала раз на тиждень додому. У січні лютому 2014 року вона перебувала в алкогольному запої, тому дома практично не була, а у березні-травні 2014 року перебувала у лікарні, так як отримала сильні опіки на тілі, коли себе підпалила. Таким чином, починаючи з січня по кінець серпня 2014 року ОСОБА_7 практично не бачила. На цей час вона працює двірником, але отримує за свою роботу не більше 770 грн., яких якій на життя практично не вистачає, тому матеріально допомагати ОСОБА_7, вона не може. Школу, де навчається ОСОБА_7, вона не відвідує, так як про це просив останній, так як соромиться її виду. ОСОБА_10 часто ввечері сидить за компютером, а зранку просить бабусю, щоб остання написала записку класному керівнику. Коли була можливість вона з ОСОБА_7 їздила на море: у 2005 році (Бердянськ), 2010 році (Кирилівка). Хоч вона і проживає разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в одній квартирі, але вони харчуються різними продуктами: бабуся з ОСОБА_7, а вона самостійно. З вересня 2014 року вона намагається наладити відносини із сином, він її вже називає «мамою», коли необхідно, вона може його покормити, допомогти вчити уроки. ОСОБА_13, коли хворіє ОСОБА_13 вона викликає «швидку» допомогу. Останнім часом ОСОБА_13 не приймає подарунки та гроші від батька ОСОБА_3, який на її думку, належним чином виконує свої батьківські обовязки. У 2013 році вона була судима Жовтневим районним судом м. Запоріжжя та на цей час відвідує КВІ та відмічається. ОСОБА_10 по характеру такий, що на нього легко вплинути, тому на нього дуже сильно впливає ОСОБА_5

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_4 також заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що відповідачами по своїй можливості здійснюють належне виховання дитини ОСОБА_7. .

Представник третьої особи відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_6 підтримала позовні вимоги та до матеріалів справи долучила висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав.

Третя особа ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що у неї 45 років трудового стажу, з них 5 педагогічного, є у власності квартира, гаража та інше майно, тому твердження відповідачів, що це вона порадила ОСОБА_7 з корисливих мотивів написати заяву про позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав не відповідає дійсності. Після того, як ОСОБА_2 вийшла заміж за ОСОБА_3 остання почали зловживати спиртними напоями, так як родина останнього продала самогон. З 2005 року ОСОБА_2 почала жити з ОСОБА_2, вона та ОСОБА_14 (її чоловік) віддали ОСОБА_2 у користування квартиру, з якої остання зробила наркопритон. ОСОБА_2 з 2007 року почала займатися проституцією і на цей час остання також цим займається. З 2010 року ОСОБА_2 періодично мешкає разом з нею та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2, але остання там не зареєстрована. Коли вона не проживала у цій квартирі, ОСОБА_2 додому запрошувала чоловіків, яким надавала за гроші інтимні послуги. В той же час ОСОБА_7 навіть не міг попасти із-за цього додому. ОСОБА_13 приходилося виганяти з квартири незнайомих чоловіків, які приходили до ОСОБА_2 Неодноразово вона приходила додому та виганяли різних чоловіків з квартири. 01.01.2013 року вона написала на ОСОБА_2 заяву у міліції про скоєння останньою крадіжку, у подальшому, вона пожалкувала ОСОБА_2, тому і забрала свою заяву. Влітку 2013 року ОСОБА_13 працював на машинках, так як це йому запропонував ОСОБА_3, але майже усі гроші ОСОБА_13 віддавав останньому. Протягом січня-лютого 2014 року у ОСОБА_2 був довготривалий запій, після чого остання у стані алкогольного спяніння заснула та загорілася цигарка, після чого вона остання отримала опіки. Тому, у березні-квітні 2014 року ОСОБА_2 перебувала у лікарні. Весною 2014 року ОСОБА_2 знову почали зловживати спиртними напоями, тому у травні остання поїхала лікуватися до реабілітаційного центру у м. Енергодар, де була з травня по серпня 2014 року. На цей час, хоча ОСОБА_2 і не вживає спиртні напої, але кожну ніч у період з 23-00 до 01 або 02-00 не буває вдома, тобто на її думку продовжує займатися проституцією. ОСОБА_3 також ніколи належним чином не виконував свої батьківські обовязки. Останній шукає тільки вигоду з ОСОБА_13: то змушує дитину працювати на машинках возити дітей та отримувати за це гроші, в дитинстві змушував ОСОБА_13 колядувати, а гроші забирав собі. ОСОБА_3 лише один раз возив дитину до лікаря, коли ОСОБА_13 зламав ногу. У 2012 чи 2013 році ОСОБА_3 побив ОСОБА_13, через що у дитини залишилася образа на батька. ОСОБА_15 закривається на замок, через можливість крадіжки ОСОБА_2 Уроками з ОСОБА_15 займається тільки вона, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до цього відношення не мають. ОСОБА_2 лише у квітні 2015 року вперше пішла на батьківські збори. На цей час ОСОБА_15 з батьком не підтримує відносин, а з матірю дуже холодні відносини. У січні 2015 року, коли вже був судовий розгляд, ОСОБА_3 запросив ОСОБА_15 до себе додому, де разом із якимось чоловіком погрожували ОСОБА_15, що якщо позов буде задоволено, то ОСОБА_15 відправлять в інтернат.

Прокурор Шунькіна Н.О. не заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_7. Поведінка батьків не свідчить про те, що вони належним чином піклуються за дитиною, а інколи взагалі поведінка відповідачів несе загрозу здоровю та життю дітей.

Відповідно до ч.1 ст. 171 Сімейного кодексу України дитина, яка може виловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав.

Суд у присутності соціального педагога школи № 84 м. Запоріжжя, де навчається ОСОБА_7 отримав пояснення від останнього, згідно яких в 2011 році його батько ОСОБА_3 купив квадроцикл, для того, щоб він влітку катав дітей та таким чином заробляв гроші. На той час йому було 12 років. У кінці дня він віддавав батьку усі зароблені гроші. Приблизно 2 роки потому, коли він мешкав у батька вдома, ОСОБА_3 його побив поясом, після чого він вже не жив у батька. Влітку 2013 року батько також купив машинки на акумуляторах, на яких він працював та заробляв гроші, які у подальшому віддавав батькові. Дідусь йому купив компютер, який у подальшому забрав батько та тривалий час не віддавав йому. Також, батько якось купив йому кофту, яку у подальшому і забрав. У 2014 році він приходив до батька привітати останнього з Днем народження, але той навіть не відкрив вхідних дверей, хоча він точно знає, що ОСОБА_3 знаходився у той час у квартирі. ОСОБА_16 батько його декілька разів возив до лікарні, коли у нього була зламана нога, але у подальшому бабуся батькові віддавала вартість витраченого бензину. Свою матір він памятає лише таку, коли остання перебуває у стані алкогольного спяніння. У 2014 році матір пиячила, потім перебувала у лікарні через опіки, а з травня по серпень 2014 року знаходилася на лікуванні у реабілітаційному центрі. Перед цим ОСОБА_2 у 2012 році також два місяці перебувала у реабілітаційному центрі, а він весь цей час знаходився вдома сам. У квартиру, де вони мешкали, ОСОБА_2 постійно приводила якихсь чоловіків, тобто займалася проституцією. Він через це іноді навіть не міг потрапити додому. ОСОБА_13 приходилося йому виганяти з квартири таких клієнтів матері. З вересня 2014 року матір не пє, але і на цей час продовжує займатися проституцією, так як в нічний час кудись зникає. Уроки батько та матір з ним не вчили та не вчать, а займається з ним бабуся. На батьківські збори батьки не ходять, лише матір, коли вже були судові засідання пішла до школи на збори. Він дуже соромиться того, що хтось дізнається, що його мати займається проституцією. На цей час поваги та любові до батьків у нього не залишилося, він не має бажання жити з батьком або з матірю. Свою позицію з приводу позбавлення відносно нього батьківських прав він виклав у своїй заяві та на цей час від неї не відмовляється. Вважає, що без спілкування з батьками йому буде краще з бабусею ОСОБА_5 та дідусем ОСОБА_14, які його останнім часом виховують та утримують.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_12 пояснив суду, що він на цей час працює вчителем математики у школі № 84 м. Запоріжжя. ОСОБА_7 на цей час навчається у зазначеній школі у 10 класі. У 8 та 9 класі саме він був класним керівником класу, де навчався ОСОБА_7. ОСОБА_16 до школи привів батько, але у подальшому батько не цікавився успішністю дитини, лише один раз приходив на батьківські збори. Матір ОСОБА_10 він бачить тоді, коли ОСОБА_16 відвідували на дому. Остання у школу та на батьківські збори також не приходила. Цікавилася успішністю у школі та по всіх питаннях він звертався до бабусі ОСОБА_5 ОСОБА_6 у 9 класі батько почав приходити до школи та декілька разів сплачував благодійні внески батьківському комітету. У 9 класі на останньому дзвонику ОСОБА_16 стало погано на «лінійці». Він першій зателефонував ОСОБА_5, яка не взяла слухавку, а потім він зателефонував ОСОБА_3, який приїхав та забрав ОСОБА_16. Взагалі усі телефонні дзвінки з приводу ОСОБА_16 з батьком останнього було лише з його ініціативи. ОСОБА_10 бувало жалівся йому, що не хоче мешкати з батьком. Більшим авторитетом та повагою у дитини користується його бабуся ОСОБА_5, а не батьки.

Допитаний свідком у судовому засіданні ОСОБА_14 пояснив, що порад ОСОБА_16 щодо написання заяви на позбавлення батьківських прав не надавав, але у подальшому відмовився від своїх слів та пояснив, що дійсно казав таке дитині. Враховуючи встановлення судом факту надання вказаним свідком відомостей, які не відповідають дійсності, суд вважає за необхідне не приймати до уваги усі показання свідка ОСОБА_14

Допитана свідком у судовому засіданні ОСОБА_11 пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_3, з яким мешкає з 2005 року. Приблизно з того часу та до 2009 року ОСОБА_16 мешкав з ними за адресою: АДРЕСА_3. У них двокімнатна квартира: в одній кімнаті мешкала вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_16, а в іншій брат чоловіка ОСОБА_17. У 1-3 класи ОСОБА_16 до школи водив ОСОБА_3 У ОСОБА_16 з батьком були завжди добрі відносини, які погіршилися з моменту написання ОСОБА_16 заяви про позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав. Коли ОСОБА_16 з ними мешкав, то останній знаходився на утриманні ОСОБА_3, до них часто приходила ОСОБА_5 та інколи ОСОБА_2 Коли ОСОБА_16 попереджував, ОСОБА_3 завжди ходив на батьківські збори. На цей час ОСОБА_3 сплачує за ОСОБА_16 фонди у школі та у квітні 2015 року її чоловік був присутнім на батьківських зборах у ОСОБА_16 в школі.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_17, пояснив суду, що він є рідним братом відповідача ОСОБА_3 та разом з ним та ОСОБА_11 мешкають у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3. Коли ОСОБА_16 навчався у 1-3 класах, останній жив у них в квартирі, потім переїхав жити до своєї матері ОСОБА_2 Хто утримував ОСОБА_16 у той час не знає, але іноді було, що ОСОБА_16 приходив до батька вчив уроки, а ночувати уходив до матері. Знає, що ОСОБА_3 сплачував фонди у школі, де навчався ОСОБА_16. Коли ОСОБА_16 жив у них, до останнього приходила і ОСОБА_5 і ОСОБА_2 ОСОБА_16 не бачив униз вдома, приблизно рік або навіть півтора року.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, опитавши неповнолітнього ОСОБА_7 у відповідності до вимог діючого законодавства, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також інші особи.

Обов'язки батьків щодо дитини закріпленні в ст. ст. 150, 180 Сімейного Кодексу України.

Згідно Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 народився 10.02.1999 року, його батьками є: ОСОБА_3 та ОСОБА_18, про що 23.11.2010 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління видано Свідоцтво про народження, серії 1-ЖС № 158243 (а.с. 5).

03.12.2008 року ОСОБА_18 зареєструвала шлюб з ОСОБА_19 та змірила прізвище на «Цекова», про що свідчить відмітка в паспорті громадянина України, серії СЮ 133766, виданого 25.05.2009 року Комунарським РВ Запорізького ЗМУ УМВС України в Запорізькій області на імя ОСОБА_2 (а.с. 6).

Зазначений факт сторонами у судовому засідання ніким не оспорюється, тобто, на час розгляду справи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками дитини, а тому і належними відповідачами по справі.

30.01.2013 року комісією на підставі заяви ОСОБА_5 (бабусі дитини) щодо утримання та виховання неповнолітнього було проведено перевірку за адресою: АДРЕСА_2, умов проживання родини, які визнано задовільними. В квартирі мешкають ОСОБА_2 (не зареєстрована), неповнолітній ОСОБА_7 (не зареєстрований), ОСОБА_5 зареєстрована, але не мешкає. Під час проведення перевірки ОСОБА_2 знаходилась в стані алкогольного спяніння, поводила себе зухвало, не заперечувала той факт, що кошти на життя заробляє проституцією (а.с. 9).

Відповідно до акту від 04.07.2014 року про обстеження умов проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проведеного на підставі перебування дитини ОСОБА_7 на профілактичному обліку у відділ служби, умови проживання задовільні, помешкання мебльовані необхідними меблями та побутовою технікою, санітарно-гігієнічні норми не порушені. У квартирі мешкають ОСОБА_20 (бабуся) та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. На час перевірки матері ОСОБА_2 вдома не було, за слів ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_2 за даною адресою мешкає періодично, її місце знаходження невідоме. Від виховання та утримання сина ОСОБА_7 самоусунулась (а.с. 9).

З інформації, наданої завідувачем сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області від 18.02.2015 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 не зареєстрована, знята з реєстрації у 2013 році до м. Харків (а.с. 69), ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 А, кв. 66 (а.с. 70).

Відповідно до довідки обласного АДС УДМС України в Запорізькій області неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 ніде не зареєстрований (а.с. 10).

Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає.

Отже, батьки дитини не виконали вимоги закону та не зареєстрували ОСОБА_7 за адресою будь-кого з них.

З відповіді Дитячої лікарні № 1 Запорізької міської ради № 53/01-15 від 04.07.2013 року встановлено, що неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, спостерігається в дитячій лікарні №1 поліклінічному відділенні №1 з серпня 2011 року з діагнозом: спазм акомодації лівого ока. Група здоровя - 2. В 2012 році при проходженні поглибленого огляду з дитиною була матір ОСОБА_2, але рекомендації лікаря щодо лікування дитини не виконала. За 2013 рік тричі звертались до поліклініки за медичною допомогою, захворювання ГРВІ, але при від відвідуванні лікарем дитини матір була відсутня, про хвору дитину піклувалась бабуся (а.с. 11).

КЗ «Центром первинної медико-санітарної допомоги №6» повідомлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_2. Разом з дитиною проживають: мати та бабуся. Хлопчик в квітні 2014 року пройшов поглиблений медичний огляд та був проконсультований вузькими фахівцями: невропатологом, хірургом, офтальмологом та ендокринологом. Дитині був встановлений діагноз:«S-образний сколіоз ІІ ступеню, прокольна плоскостопість 1 ступеню, група здоровя 2. При відвідуванні дитини вдома з хлопчиком перебувала бабуся, мати в цей час була в стані алкогольного спяніння. Батько дитини один раз (16.04.2014 року) відвідував поліклініку з хлопцем (а.с. 11).

На запит суду головний лікар КЗ «Центру первинної медико-санітарної допомоги №6» 24.04.2015 року повідомив суду, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться на обліку в амбулаторії № 9 КУ Центр ПМСД №6». Згідно записам в амбулаторній картці хлопчику у 2014 році до лікарів амбулаторії № 9 зі скаргами на біль у нозі не звертався.

При, цьому у судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 пояснював, що саме він з дитиною неодноразово їздив до лікаря з приводу пошкодження ноги сина.

Враховуючи відповідь лікарні на запит суду та пояснення ОСОБА_7, які спростовують показання відповідача з цього приводу, суд не приймає їх до уваги, крім того дії ОСОБА_3 порушують ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства».

Згідно довідки № 42 від 19.02.2013 року ЗОШ І-Ш ступенів № 84 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно навчається у даній школі. Мати, ОСОБА_18 не бере участі в навчально-виховному процесі свого сина: школу та батьківські збори не відвідує, не підтримує звязок з класним керівником, не цікавиться успішністю сина, не слідкує за станом його здоровя. Через це дитина дуже часто хворіє. (а.с. 12).

08.04.2015 року ЗОШ І-Ш ступенів № 84 видана довідка про міру участі батьків у вихованні дитини № 85. Довідка містить наступну інформацію: протягом 2014-2015 року батько ОСОБА_3 двічі відвідач школу. 26.11.2014 року та 12.02 2015 року звертався до класного керівника ОСОБА_21 та соціального педагога взяти участь у судових засіданнях. 09.02.2015 року батьки звернулись до директора школи із заявою про сприяння школи у спілкуванні батьків с власною дитиною. Мати, ОСОБА_2, на даний час не бере участі в навчально-виховному процесі дитини, а саме: не спілкується з учителями, класним керівником, не бере участі в батьківських зборах, не підтримує звязок з класним керівником, не цікавиться успішністю та поведінкою сина. Батько, ОСОБА_3 не бере участі у навчально-виховному процесі дитини, а саме: батьківські збори не відвідує, успішністю сина у школі не цікавиться. До класного керівника звертався двічі з приводу судової справи з проханням провести бесіду щодо необхідності спілкування сина з батьками (а.с. 149).

Також, до суду надана довідка ЗОШ І-Ш ступенів № 84 від 07.04.2015 року про міру участі батьків у вихованні дитини з таблицею успішності учня ІНФОРМАЦІЯ_5, де успішність учня задовільна, а по деяких предметах «українська література», «література» взагалі незадовільні (а.с. 152-153).

Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїми діями звертались за допомогою до працівників школи за різними питаннями, але вони не стосувалися навчально-виховного процесу дитини, його фізичного та морального стану.

Дитина це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосованим до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше. Дитинство період розвитку людини до досягнення повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на освіту.

Відповідачі по справі не сприяють повному та всебічному розвитку своєї дитини ОСОБА_7, якщо навіть вони не мешкають разом, і сімя є неповною ніхто з обох батьків не позбавляється обовязків щодо піклування, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дитини, його соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності.

Судом досліджувались матеріали, які характеризують відповідачів як особистості.

З відповіді № 949 від 12.03.2015 року КУ «Обласного клінічного наркологічного диспансеру» Запорізької міської ради ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 перебуває на диспансерному обліку з 20.07.2012 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіатів та алкоголю. Синдром залежності. Проходила в н/в № 4 з 05.06.2012 року по 11.06.2012 року лікування з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіатів та алкоголю. Синдром залежності. Виписана за відмову від лікування (а.с. 90).

Згідно інформації № 950 від 12.03.2015 року КУ «Обласного клінічного наркологічного диспансеру» Запорізької міської ради ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 на обліку не знаходився, за медичною допомогою не звертався (а.с. 91).

Відповідно до інформації № 1292-дпв від 13.03.2015 року КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 на обліку у лікаря-психіатра не знаходяться, за медичною допомогою не звертались (а.с. 94).

Начальником Комунарського РВ УМВС України в Запорізькій області надано інформацію № 68/9-2327 від 11.03.2015 надано інформацію:

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_5, була притягнута до адміністративної відповідальності: 17.09.2012 року за ч. 1 ст. 44 КУпАП України (незаконне зберігання наркотичних засобів у невеликих розмірах, штраф 425 грн.); 15.09.2012 року за ч.1 ст. 181-1 (заняття проституцією), ч.2 ст. 181-1 КУпАП (заняття проституцією повторно, протягом року, штраф 170 грн.); 12.02.2012 року за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП (куріння тютюнових виробів у заборонених місцях, попередження); 23.12.2011 року за ст. 44 КУпАП (незаконне зберігання наркотичних засобів у невеликих розмірах, штраф 425 грн.); 18.11.2011 року за ч. 1 ст. 181-1 КУпАП (заняття проституцією, штраф 85 грн.); 17.11.2009 року за ст. 184 КУпАП (невиконання батьками обовязків щодо виховання дитини, попередження);

- притягалась до кримінальної відповідальності протягом 2012 року за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України; № 0000132 від 17.01.2013 року за ч. 1 ст. 317 КК України (закрито за п.1 ч. 1 ст. 284 КПК України 14.09.2013 року); № 0000132 від 17.01.2013 року за ч. 1 ст. 185 КК України (закрито п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України 28.02.2013 року).

Відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, кримінальні провадження не порушувались і не перебувають (а.с. 92-93, 95).

09.04.2015 року членами комісії було складено акт обстеження житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_2. Умови проживання задовільні. Наявні газо-, водо-,електропостачання, помешкання умебльовано. З даною адресою мешкають: ОСОБА_2 - мати дитини, ОСОБА_5 - бабуся дитини, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Стан житла та санітарно-гігієнічні умови проживання ОСОБА_7 в родині матері ОСОБА_2 задовільні (а.с. 195).

Згідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відносно неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.01.2015 року №01/01-41/0048, складеного головою районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському районі ОСОБА_22, районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування під час участі представника по цивільній справі за позовом районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради як орган опіки та піклування, ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, вивчено надані сторонами докази. Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухиляються від виконання батьківських обовязків, не займаються вихованням дитини, не цікавляться його інтелектуальним, фізичним, духовним та психічним розвитком, матеріально не утримують. ОСОБА_8 опинився у складних життєвих обставинах, за категорією проживання дитини у сімї, в якій батьки ухиляються від виконання своїх обовязків. ОСОБА_8 проживає разом з матірю за адресою: АДРЕСА_5 в м. Запоріжжі. Мати від утримання, виховання, навчання дитини самоусунулася, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем. Батько ОСОБА_3 мешкає окремо від дитини, матеріально не утримує, не піклується про його фізичний, духовний та інтелектуальний розвиток. ОСОБА_10 мешкає з бабусею ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, яка і займається його утриманням. Встановлено, що батьки не приділяють належної уваги щодо утримання та виховання дитини, ОСОБА_2 веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкоголем. Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини та в інтересах неповнолітніх вважають доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно неповнолітнього ОСОБА_7.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклуються про неї, а крім того не утримують сина.

За таких обставин суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2, та ОСОБА_3 батьківських прав щодо неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. При прийнятті зазначеного рішення суд враховував зібрані по справі докази у сукупності, а також думку дитини з цього приводу. Поспілкувавшись з дитиною суд зробив висновок, що ОСОБА_7 є досить самодостатньою особою, яка у повному обсязі, незважаючи на його вік, правильно сприймає життєві обставини та може робити логічні та правильні висновки. Рішення, яке ним було прийнято щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2ПА. та ОСОБА_3 не є емоціональним та навязаним іншими особами, а є обдуманим та остаточним.

Разом із тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Якщо дитина проживала з тим із батьків, який позбавлений батьківських прав, суд вирішує питання кому передається дитина на виховання: другому з батьків, органу опіки та піклування, чи опікуну /піклувальнику, якщо він вже визначений в установленому порядку, ст. 167 СК України.

При неможливості передати дитину іншому з батьків, або у випадку позбавлення батьківських прав обох батьків, коли опікун/піклувальник/ ще не визначений, або якщо під час судового розгляду буде встановлено, що ні батьки, ні особи, в яких знаходиться дитина, не в змозі забезпечити його належне виховання та розвиток, суд передає неповнолітнього під опіку органу опіки та піклування з тим, щоб були прийняті міри для захисту прав та інтересів дитини та вибрано найбільш кращий спосіб подальшого влаштування долі дитини.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_7 мешкає разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_5, бабусею, яка на теперішній час ним опікується. Позивачем не було заявлено вимоги в порядку ст. 167 СК України щодо вирішення питання про можливість подальшого проживання в одному житловому приміщенні мати, позбавленої батьківських прав разом з дитиною. Крім того, на момент розгляду справи судом не встановлено хто саме в змозі піклуватися неповнолітнім ОСОБА_7, так як до суду не надано рішення про призначення піклувальника або про бажання когось з родичів це у подальшому зробити, тому суд вважає за доцільне передати неповнолітнього під опіку органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

У випадку задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав аліменти на утримання дитини стягуються на користь другого з батьків, опікуна чи піклувальника дитини, а також зараховуються на рахунки виховних установ, де знаходяться неповнолітні, з врахуванням вимог ст.ст.182-184, ч.1,2 ст. 193 СК України.

Якщо дитина передається органу опіки та піклування, суди стягують аліменти з перерахуванням їх на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України ч. 3 ст. 193 СК України.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на думку суду, мають можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_7, так як є працездатними, не мають на утриманні інших осіб та заборони до певних видів робіт. Проте, до суду позивачем не надано даних щодо особи, яка може бути призначеною піклувальником ОСОБА_7 та не надано особистого рахунку дитини, відкритого у відділенні Державного ощадного банку України, а тому вимогу в частині стягнення аліментів з відповідачів на утримання неповнолітнього суд вважає за доцільне залишити без задоволення. Проте, після призначення над неповнолітнім ОСОБА_7 піклувальника, останній не позбавлений права звернутись до суду з відповідним позовом на підставі ч. 2 ст. 247 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до абзацу 2 пункту 36 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визнати неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Враховуючи, що вимоги позивача судом були задоволені частково, тому на думку суду, з відповідачів необхідно стягнути половину судового збору, який повинен був сплачений позивачем, а саме: 121 грн. 80 коп.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 145, 148, 150, 164, 166, 167, 169, 180, 182-184, 193 СК України, ст.ст.10, 57, 58, 60, 88, 209, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради як орган опіки та піклування, ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, батьківських прав відносно його дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, батьківських прав відносно її дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Передати неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 під опіку органу опіки та піклування в особі відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, в дохід держави судові витрати в розмірі 121 (сто двадцять однієї) гривні 80 копійок.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод