Справа № 445/2543/14 Головуючий у 1 інстанції: Постигач Б.А.
Провадження № 22-ц/783/3435/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі представника ПАТ АКБ "Львів" - Вертас М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів" на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору іпотеки і визнання права власності на жилий будинок, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року визнано укладену між сторонами мирову угоду, згідно якої ОСОБА_4 передає у власність своїй матері ОСОБА_3 жилий будинок з дворовими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 відмовилася від стягнення судового збору. Провадження у справі закрито.

Дану Ухвалу оскаржило ПАТ АКБ "Львів".

В своїй апеляційній скарзі просять ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд. Вважають ухвалу незаконною та необґрунтованою, а висновки суду, на їх думку, не відповідають фактичним обставинам справи. Крім цього, судом не застосовано закон до даних спірних відносин, який підлягав застосуванню. Зазначають, що на час постановлення оскаржуваної ухвали діяв арешт накладений виконавчою службою для забезпечення виконання виконавчих документів, де стягувачем виступає Банк. Однак, судом не було залучено до участі у справі ПАТ АКБ "Львів", як третю особу на стороні відповідача, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, чим порушено права Банку та у зв'язку з чим Банк несе значні фінансові збитки. Крім цього, зазначають, що судом не було перевірено повноваження на підписання мирової угоди ОСОБА_4, які є обмежені та судом не перевірено чи така мирова угода порушує інтереси третіх осіб, однією із яких, зокрема, є ПАТ АКБ "Львів". Також, судом при затвердженні мирової угоди не перевірено факту наявності заборгованості, розміру заборгованості, співмірності вимог за начебто договором до вартості будинку.

В судове засідання сторони (їх представники) не з'явилися. Від представників сторін ОСОБА_5 (позивача) та ОСОБА_6 (відповідача) надійшли клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою. Крім цього до клопотання ОСОБА_5 долучено наказ про його відрядження із 27.04.2015 року по 30.04.2015 року в м.Київ. Колегія суддів вважає такі клопотання представників сторін безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають. Так, жодних доказів захворювання представників сторін суду не представлено, крім цього у сторін наявні інші представники їх інтересів, які взмозі були з'явитись у судове засідання на представництво їх інтересів, а саме у позивача ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (довіреність від 17.02.2015 року реєстраційний номер 186), у відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_8 (довіреність від 7.08.2014 року реєстраційний номер 520). Також жодних причин неявки самих сторін - не вказано.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін (їх представників), зважаючи на те, що такі належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника особи, що подала апеляційну скаргу на її підтримання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, у якому просила про: визнання дійсним договору іпотеки від 10.05.2010 року, укладений між ними; задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя ОСОБА_3 за договором позики шляхом набуття права власності на предмет іпотеки - житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і дворовими спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1; визнання за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і дворовими спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1.

Суд, визнаючи укладену між сторонами мирову угоду та закриваючи провадження у справі вказував про те, що така мирова угода вимогам діючого законодавства не суперечить, виражає волю сторін і спрямована на мирне врегулювання спору.

Колегія суддів вважає висновки суду такими, що зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а ухвалу такою, що суперечить вимогам закону та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Як вбачається із мирової угоди, що укладена між сторонами та визнана судом, така стосується прав та обов'язків не лише сторін у даній справі, тому не могла бути визнана судом.

Так, як вбачається із копії інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 5.03.2015 року №88980104, постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.04.2014 року, акту опису і арешту майна від 16.09.2014 року (будинку у АДРЕСА_1) (а.с. 79-80, 81, 82, 83-84), - вказаною мировою угодою, укладеною між сторонами та визнаною судом, вирішено питання про права та обов'язки особи, якою подано апеляційну скаргу, а саме Банку, чого суд при вирішенні питання про визнання мирової угоди не з'ясував та відповідно не врахував.

Так, як вбачається із названих доказів, - постановами державного виконавця ВДВС Личаківського РУЮ від 28.04.2014 року накладено арешт на все майно відповідача ОСОБА_4 в порядку виконання двох рішень Личаківського районного суду м.Львова у справах №2-5311 та 2/463/2012/13 де позивачем та на даний час стягувачем є апелянт ПАТ АКБ "Львів". Інформація про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_4 (відповідача по даній справі) внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 13.05.2014 року. Крім цього на виконання вказаних постанов 16.09.2014 року державним виконавцем складено акт опису й арешту спірного будинку.

Накладення арешту на майно полягає у забороні розпоряджатись цим майном.

Враховуючи вказане, накладенням арешту на майно ОСОБА_4, зокрема, і на спірний будинок відповідача, було накладено заборону на відчуження всього нерухомого майна, що їй належить, включно із об'єктом, що є предметом мирової угоди.

Враховуючи, що вказаною мировою угодою відповідач фактично розпоряджається об'єктом, що їй належить на користь позивача, нею фактично порушено таку заборону розпорядження, що була накладена в інтересах ПАТ АКБ "Львів" у справах за його позовами та була чинною на час укладення мирової угоди та визнання такої судом. Також, такою, визнаною судом угодою, Банк фактично позбавляється права при виконанні рішень суду (що ухвалені на його користь та якими сумарно стягнуто на його користь з ОСОБА_4 1377324,51 грн.) розраховувати на реалізацію такого майна в його інтересах. Тобто мировою угодою та оскаржуваною ухвалою вирішено питання про його права та обов'язки.

Враховуючи вказане оскаржувана ухвала залишатись в силі не може та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, апеляційну скаргу ж слід визнати підставною та задовольнити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п. 4, 311 ч.1 п. 1, 4, 313, 314 ч.1 п.2, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів" - задовольнити.

Ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року - скасувати.

Справу направити до Золочівського районного суду Львівської області для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник