У х в а л а

3 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Лященко Н.П.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Київенерго» про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Київенерго» про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») звернулося до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пунктів 1, 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві ПАТ «Київенерго» зазначає, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, постановлено: зобов'язати ПАТ «Київенерго» здійснити підключення до електропостачання будинку АДРЕСА_1 в м. Києві, який належить ОСОБА_4, відповідно до умов договору про приєднання електричних мереж від 2 серпня 2010 року та додаткової угоди до цього договору від 1 жовтня 2012 року, встановивши межу балансової належності електромереж на наконечниках кабелю живлення ввідно-розподільчого пункту об'єкту в РУ-0,4 кВ ТП 6346. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження в справі за касаційною скаргою ПАТ «Київенерго» на рішення апеляційного суду.

ПАТ «Київенерго» просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалу суду касаційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статті 26 Закону України «Про електроенергетику», пункту 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України

від 26 липня 1999 року № 1357.

На підтвердження своїх доводів ПАТ «Київенерго» наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року та постанову Верховного Суду України

від 10 жовтня 2012 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанцій, виходив з того, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року встановлено, що пункт 2 додаткової угоди до договору про приєднання до електричних мереж відповідає вимогам чинного законодавства. У зв'язку з цим невиконання ПАТ «Київенерго» умов договору щодо приєднання до електричних мереж є безпідставним, тому позовні вимоги ОСОБА_4 в частині зобов'язання відповідача виконати вимоги договору про приєднання до електричних мереж є обґрунтованими.

У наданих для порівняння:

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 суд касаційної інстанції керувався тим, що суди не перевірили доводів відповідача про наявність між сторонами діючого договору на постачання електричної енергії, чи зверталась позивачка до відповідача з письмовою заявою про укладення договору, чи відмовляв відповідач в укладенні такого. не визначились чи є серед способів захисту, передбачених статтею 16 ЦК України, такий спосіб захисту, як установлення правовідносин, шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів та дійшли передчасного висновку про задоволення позову. Суди не звернули уваги на те, що особа зазначала, що вона є власником цілісного майнового комплексу, проте просила зобов'язати відповідача укласти з нею договір, як з фізичною особою на майновий комплекс;

- постанові від 10 жовтня 2012 року Верховний Суду України виходив з того, що укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частини третьої статті 6, статей 627, 630 ЦК України та статей 19, 20 Закону №1875-IV. У разі невизнання споживачем права виробника (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Зміст наданого заявником для порівняння судового рішення суду касаційної інстанції та його порівняння із судовим рішенням, яке він просить переглянути, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Надана для порівняння постанова Верховного Суду України також

не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у цій постанові висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Київенерго» про зобов'язання вчинити дії за заявою публічного акціонерного товариства «Київенерго» про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Н.П. Лященко
А.Г. Ярема