29.03.2015 Єдиний унікальний № 371/376/15-ц
МИРОНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Єдиний унікальний № 371/376/15-ц

Провадження № 2/371/183/15

24 березня 2015 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рудика Ю.В.

при секретарі Семерей Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, суд

в с т а н о в и в :

до суду з таким позовом звернувся позивач, мотивуючи свої вимоги тим , що 9 червня 2001 року з відповідачем він зареєстрував шлюб.

Під час шлюбу, згідно договору купівлі - продажу жилого будинку серії ВВМ № 142166 від 1 вересня 2004 року за спільні кошти з відповідачем був куплений будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 8 липня 2013 року, шлюб між ним та відповідачем розірваний. Домовленості про поділ спільного майна подружжя, яким є житловий будинок між ними не досягнуто, а тому він вимушений звернутися до суду та просить розділити сумісно набуте під час шлюбу майно, визнавши за ним ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1 / 2 частину житлового будинку за АДРЕСА_1 та на 1 / 2 частину цього будинку право спільної часткової власності за відповідачем ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_3 позов підтримали, посилаючись на обставини , зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 позов не визнали, надавши письмові заперечення щодо позову ОСОБА_1

Відповідно до наданих письмових заперечень відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 зазначили, щодо визнання права спільної часткової власності по 1 / 2 частині кожному, після придбання будинку 1 вересня 2004 року у ньому самовільно, без відповідного дозволу проведені перебудови ( реконструкція) будинку зміна площ та конфігурації приміщень. Було проведено самовільне будівництво господарських будівель та споруд.

Самочинно збудоване нерухоме майно не може бути об'єктом права власності та не може бути предметом поділу, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши надані позивачем письмові докази на підтвердження своїх позовних вимог так і відповідачем на їх заперечення прийшов до висновку , що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 67 СК України дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном.

Дружина, чоловік мають право скласти заповіт на свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до ст. 69 ч.1 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Та відповідно до ст. 70 ч. 1 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 9 червня 2001 року, який рішенням Миронівського районного суду Київської області 8 липня 2013 року розірваний за позовом ОСОБА_2.

Під час шлюбу, згідно договору купівлі - продажу жилого будинку серії ВВМ № 142166 від 1 вересня 2004 року за спільні кошти подружжям був придбаний будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 Покупцем зазначеного будинку є ОСОБА_2.

Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації та підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 08 вересня 2004 року.

Зазначені обставини сторонами та їх представниками не оспорюються та їх частки у придбаному спільному майні, що складається з житлового будинку є рівними.

Разом з тим, відповідно до ст. 376 ч. 1, 2 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Поняття самочинного будівництва також визначається у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 N 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)", відповідно до якої самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Згідно договору купівлі - продажу жилого будинку серії ВВМ № 142166 від 1 вересня 2004 року відповідачем був куплений будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, розмір житлової площі складає 45, 9 кв. м., загальної площі 63,8 кв. м. 1985 року побудови.

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 м. Миронівка Київської обл. станом на 28 жовтня 2013 року загальний розмір будинку складає 78, 20 кв. м., в тому числі жила 26,20 кв. м., допоміжна (підсобна) 52,00 кв. м..

Проведені позивачем добудови та переобладнання будинку, відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. N 127 належать до самочинного будівництва.

Отже, аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те , що не підлягає поділу об'єкт нерухомого майна, а саме будинок по АДРЕСА_1 Київської обл.. , оскільки до його складу входить самочинно добудовані позивачем ОСОБА_1 нежитлові приміщення ( коридор, санвузол) та переобладнання, в результаті яких суттєво зменшилася житлова площа будинку та збільши вся загальний розмір будинку .

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача не є доведеними та в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, ст. ст. 60 , 69 - 70 СК України, ст. ст. 316, 317, 364, 367, 376,380 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.15,15-1,30,62,202,202-1,203, 208 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд на протязі 10 днів з часу проголошення.

Суддя Ю.В. Рудик