РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

15 жовтня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

головуючого - судді Ореховської К.Е.

з участю секретаря Шкіндер І.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвокат Яреми С.В.

представників відповідача Барашивець Т.,Сергєєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» про поновлення на роботі , стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 3 ст. 209 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше ніж п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резулютивну частину суд повинен проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 88, 169, 209, 212, 214-215, 218, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» про поновлення на роботі , стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді комплектувальника ТОВ «Сандора» з 07.07.2015 року.

Стягнути з Товариства обмеженою відповідальністю «Сандора» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку - 289,54 гривні за кожен день вимушеного прогулу, а сем з 07.07.2015 року.

Стягнути з обмеженою відповідальністю «Сандора» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5 000 гривень.

Стягнути з обмеженою відповідальністю «Сандора на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботу і стягненні заробітної плати за один місяць, допустити до негайного виконання .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ореховська К.Е.

Справа № 569/10892/15-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Ореховської К.Е.

з участю секретаря Шкіндер І.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвокат Яреми С.В.

представників відповідача Барашивець Т.,Сергєєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

встановив:

В Рівненський міський суд надійшла заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» про поновлення на роботі , стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В поданій суду позовній заяві зазначено, що з 10.08.2005 року він працював в товаристві з обмеженою відповідальністю «Сандора». З 01.01.2008 року по 06.07.2015 р. на посаді комплектувальника. Наказом № 412-у від 06.07.2015 року його звільнено з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України,у зв»язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров»я.При цьому, в порушенні вимог ч.2 ст.47 КЗпП України, у видачі копії наказу про звільнення з роботи з ініціативи власника йому відмовлено. Вважає, що звільнення відбулось з порушенням норм законодавства та просить суд поновити його на роботі, виплатити заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги та просить суд їх задоволити в повному обсязі із врахуванням заяв про збільшення позовних вимог.

Представник позивача повністю підтримала позовні вимоги в судовому засіданні. Надала суду додаткові письмові пояснення . Додатково пояснила, що відповідно до наказу № 412-у від 06.07.2015 року по ТОВ «Сандора» ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України,у зв»язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров»я. Однак, відповідно до ч.1 ст.170 КЗпІІ України працівників, які потребують за станом здоров'я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу увідповідності з медичним висновком. Ст. 170 КЗпІІ не пов'язує обов'язок роботодавця щодо переведення працівника на іншу, легшу, роботу з його можливостями. Законодавець виходить із того, що роботодавець завжди має можливість використовувати працю осіб, які потребують за станом здоров'я переведення на іншу, легшу, роботу.

Як вбачається з долучених документів адміністрація ТОВ «Сандора» вказану вимогу закону не виконала, не запропонувала ОСОБА_1 іншу роботу, яка відповідно до висновку МСЕК можлива по стану його здоров»я, що є грубим порушенням діючого законодавства. Вказане чітко зазначено в ч. 5 статті 6 ЗУ «Про охорону праці». Зазначає, що адміністрацією підприємства також порушено ЗУ «Про відпустки».

Крім того, відповідачем порушено вимоги закону щодо видачи трудової книжки працівнику у день його звільнення. Все це призволи до неможливості в подальшому нормально проживати, лікуватись та отримувати свою сім»ю. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Представники відповідача повністю заперечили щодо позовних вимог та свої міркування виклали в письмових запереченнях.

В судовому засіданні пояснили, що ТОВ «Сандора» звільнило позивача ОСОБА_1 у повній відповідності з чинним законодавством, а позовні вимоги є необґрунтованими ч.2 ст.40 КЗпПУ передбачає звільнення робітників саме з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Даною статею і взагалі будь-яким іншим законом не передбачено обов'язку роботодавця повідомляти або запрошувати працівника на розгляд питання про його звільнення або наявні вакансії при застосування ч. 2 ст. 40 КЗпП України. Є тільки одне обмеження для роботодавця це заборона звільнення працівника поки він знаходиться у відпусті або на лікарняному.В жодному нормативно-правовому акті не закріплено, що при звільненні за ч. 2 ст. 40 КЗпП України підприємства зобов'язані застосовувати порядок попередження про звільнення та пропонувати іншу роботу, який застосовується при скороченні.

Крім того, згідно звітності поданої до Жовтневого районного центру зайнятості ,на дату звільнення ОСОБА_1, на ТОВ «Сандора» була відсутня будь-яка вакансія, яка могла би бути запропонована позивачу із врахуванням його стану здоров»я та освіти.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду повідомила, що працює на посаді секретаря на підприємстві «Сандора», в її обов»язки також входить деякі кадрові питання. Пояснила, що їй відомо про хворобу, яка сталась з ОСОБА_1Під час його лікування підприємство надавало матеріальну допомогу. Крім того, допомагали працівники підприємства. Їй відомо, що позивач звертався до керівництва з заявами про надання відпусток та відомо про його звільнення та дату отримання трудової книжки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду повідомив, що він був безпосереднім керівником позивача .Надав суду аналогічні покази та додатково пояснив, що на прохання ОСОБА_1 підписав на віддав йому позитивну характеристику.

Оцінюючи пояснення представника позивача, представників відповідачів , дослідженні надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

На підставі досліджених в справі доказів судом встановлено, що з 10.08.2005 року позивач ОСОБА_1 працював в товаристві з обмеженою відповідальністю «Сандора».

З 01.01.2008 року по 06.07.2015 р. на посаді комплектувальника. Наказом № 412-у від 06.07.2015 року про припинення трудового договору ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, у зв»язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров»я.( Підстава звільнення довідка МСЕК АВ № 0393840 від 02.06.2015 року).

Так , у відповідності до п.2 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

З дослідженої в судовому засіданні довідки МСЕК АВ № 0393840 від 02.06.2015 року вбачається,що ОСОБА_1 з 28.05.2015 року отримав третю групу інвалідності по причині загального захворювання. Відповідно до п.12 даної довідки йому протипоказана важка фізична робота та робота в нічні зміни.

Я встановлено в судовому засідання, та не заперечується представниками відповідача з міжрайонної спеціалізованої кардіологічної МСЕК по місцю роботи позивача, а саме на ТОВ «Сандора» направлено повідомлення про результати огляду МСЕК, відповідно до якого ОСОБА_1 з 28.05.2015 року встановлена третя група інвалідності. Причина інвалідності загальне захворювання.

Із вказаного вбачається, що адміністрації ТОВ «Сандора» завчасно достовірно було відомо про стан здоров»я їх працівника.

Крім того, з оглянутих письмових доказів встановлено, що у зв»язку із захворюванням, позивач ОСОБА_1 19.06.2015 року звернувся до адміністрації ТОВ «Сандора» з заявою про переведення його на іншу роботу , відповідно до висновку МСЕК. Дана заява направлена рекоментованим листом та наявні відомості про її отримання.

Однак, з пояснень представників відповідача, що підтверджується дослідженими в судовому засідання документами вбачається, що вказана заява працівника залишена без реагування та відповіді ,відповідно до ЗУ «Про звернення громадян» та КЗпП України.

Ст. 170 КЗпП України передбачено, що працівників, які потребують за станом здоров'я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку.

Аналізуючи вищенаведені норми, виключається можливість звільнення працівника з роботи у зв»язку з невідповідністю займанній посаді внаслідок стану здоров»я, який перешкоджає продовженню роботи, якщо працівник згоден перейти на легшу роботу, яку власник зобов»язаний запропонувати працівникові у відповідності з медичним висновком.

Зазначений обов»язок власника передбачений ч.5 ст.6 Закону України «Про охорону праці» - працівника , який за станом здоров»я відповідно до медичного висновку потребує надання легшої роботи, роботодавець повинен перевести за згодою працівника на таку роботу на термін,зазначений у медичному висновку, і у разі потреби встановити скорочений робочий день та організувати проведення навчання працівника з набуття іншої професії відповідно до законодавства».

Доводи представників відповідача про відсутність по підприємству вакансій, які могли бути запропоновані позивачу, із врахуванням його стану здоров»я та освіти судом до уваги не беруться, оскільки ст.170 КЗпП України містить імперативне правило, яке зобов»язує власника переводити працівника на легшу роботу, відсутність вакантного робочого місця не дає підстави для висновку про те, що власник має право відмовитись від виконання зазначеного обов»язку.

Одночасно вказані доводи спростовуються оглянутими письмовими доказами, згідно яких вбачається наявність вакансій , що підтверджується наданими звітностями ( інформація про попит на робочу силу).

Крім того, відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується учасниками процесу позивач ОСОБА_1 з наказом про його звільнення ознайомлений лише 10.07.2015 року. В цей же день отримав трудову книжку, що є грубим порушенням вимог трудового законодавства.

З наведеного вбачається, що всі дії адміністрації ТОВ «Сандора», які спрямовані на звільнення ОСОБА_1 є неправомірними.

Щодо позовної вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частина 2 ст.235 КЗпП України регламентує, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Тому з відповідача з часу незаконного звільнення слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Враховуючи викладене та те, що звільнення ОСОБА_1 з посади комплектувальника є незаконним, суд прийшов до висновку, що його слід поновити на роботі, а за час вимушеного прогулу стягнути на його користь середній заробіток.

Щодо позовних вимог щодо стягнення відповідача моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.237-1 ч.1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на ТОВ «Сандора» пропрацював 10 років, а саме з 10.08.2005 року .Відповідно до наданої характеристики за час роботи показав себе гарним фахівцем, ініціативним працівником, успішно справлявся зі своїми посадовими обов»язками.

Зазначене підтверджується поясненнями представника позивача та показами допитаних в судовому засіданні свідків.

Суд погоджується з твердження позивача,що після сумлінної праці на підприємстві та незаконного його звільнення позивач перебуває в постійній психологічній та нервовій напрузі. Крім того, його звільнення призвело до безпідставного позбавлення його заробітку , у зв»язку з чим обов»язку отримувати свою неповнолітню доньку інваліда.

Незаконні дії відповідача призвели до постійного пошуку роботи та напруженої ситуації в сім»ї.

Обгрунтовуючи вищевикладене , суд погоджується що вказаними діями адміністрація ТОВ «Сандори» порушено законні права позивача та призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків, а тому оцінює завдану моральну шкоду в 5000 гривень, які підлягають до задоволення.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід присудити 243 грн. судового збору.

Відповідно до п.7 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Стаття 367 ЦПК України передбачає випадки обов'язкового і факультативного негайного виконання рішення суду.

Так, згідно п.п.2 і 4 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Керуючись ст. 40, 170, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 88, 169, 209, 212, 214-215, 218, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» про поновлення на роботі , стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді комплектувальника ТОВ «Сандора» з 07.07.2015 року.

Стягнути з Товариства обмеженою відповідальністю «Сандора» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку - 289,54 гривні за кожен день вимушеного прогулу, а саме з 07.07.2015 року.

Стягнути з обмеженою відповідальністю «Сандора» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5 000 гривень.

Стягнути з обмеженою відповідальністю «Сандора на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботу і стягненні заробітної плати за один місяць, допустити до негайного виконання .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ореховська К.Е.