Провадження №2/761/5541/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво художньої літератури «Дніпро» про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво художньої літератури «Дніпро» (далі - відповідач) про стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є боржником позивача на суму 501000 грн.. Ці гроші були надані позивачем відповідачу у якості фінансової допомоги. Крім того, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.02.2015 року встановлено необхідність зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом подачі відповідної заяви однієї із сторін судового процесу. Таким чином, позивачем не пропущено строк позовної давності із зверненням із даною позовною заявою, оскільки судом апеляційної інстанції 17.02.2015 року встановлено факт наявності права стягнути кошти, надані позивачем відповідачу як фінансову допомогу. Позивачем зобов`язання виконано, шляхом надання відповідної фінансової допомоги, а відповідачем така фінансова допомога прийнята, що підтверджується відповідними прибутковими касовими ордерами. Позивач звернувся до відповідача із заявою, але відповідачем ігноруються обов`язки щодо повернення наданої фінансової допомоги.

Представники відповідача 15.10.2015 року, на адресу суду надіслала письмові заперечення.

Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 501000 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Позивач, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог в повному обсязі. До матеріалів справи долучено заяву про застосування строків позовної давності, відповідно до якої просили винести рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, у зв`язку з пропущенням терміну позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши надані по справі докази, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У своїй позовній заяві позивач зазначив, що надав фінансову допомогу відповідачу у сумі 501000 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач додав до матеріалів справи копії квитанцій до прибуткового касового ордера (а.с.6-13).

З наданих позивачем копій квитанцій до прибуткового касового ордеру вбачається, що фінансова допомога надавалася у 2007 році.

Згідно з підпунктом 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Відповідно до акта комплексної перевірки фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво художньої літератури «Дніпро» за період з 01.01.2008 року по 31.12.2009 рік від 26.02.2010 року, було встановлено факти надання позивачем відповідачу зворотної фінансової допомоги. Кошти фінансової допомоги від кредитора (ОСОБА_1С.) поступали частинами в касу видавництва. Станом на 31.12.2009 року сума зобов`язань відповідача по поверненню позики позивачу складає 203,84 грн. (а.с.49-50).

Даний акт перевірки від 26.02.2010 року був підписаний учасниками ревізійної комісії, а також позивачем, який в той період займав посаду директора Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво художньої літератури «Дніпро».

З матеріалів справи вбачається, що було видано наказ, відповідно до якого, ОСОБА_1, директора Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво художньої літератури «Дніпро» звільнити з посади 1 червня 2011 року та розірвати з ним контракт від 23.10.2007 року № 113 відповідно до статті 38 КЗпП України, підпункту «г» пункту 25 контракту від 23.10.2007 року № 113. Державному підприємству «Державне спеціалізоване видавництво художньої літератури «Дніпро» провести розрахунок із ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства (а.с.26).

Представник відповідача в своїх запереченнях зазначив, що при звільнені ОСОБА_1 претензій щодо погашення боргу не пред`являв, оскільки кошти, які вносилися позивачем, як фінансова допомога, йому повернуті вчасно відповідно до вимог законодавства.

У червні 2015 року комісією Державного комітету телебачення і радіомовлення України був проведений фінансовий аудит та аудит відповідності Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво художньої літератури «Дніпро» за період з 2013-2014 років та звітний період 2015 року, відповідно до якого встановлено відсутність заборгованості перед ОСОБА_1.

Позивач у позовній заяві зазначає, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.02.2015 року встановлено необхідність зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом подачі відповідної заяви однією із сторін судового процесу. Таким чином, позивачем не пропущено строк позовної давності із зверненням із даною позовною заявою, оскільки судом апеляційної інстанції 17.02.2015 року встановлено факт наявності права стягнути кошти, надані позивачем відповідачу як фінансову допомогу.

Однак суд не погоджується з позицією позивача, оскільки про своє право на звернення про стягнення коштів, позивачу було відомо, коли надавав відповідачу фінансову допомогу.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

У судовому засіданні долучено заяву представників відповідача про застосування строків позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом.

Проте, даючи юридичну оцінку наданим поясненням та доказам по справі, враховуючи те, що відповідно до аудиторського звіту встановлено, що заборгованість відповідача відсутня, а тому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Куруючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 212-218, 294 ЦПК України; ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, Податковим кодексом України, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво художньої літератури «Дніпро» про стягнення коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя