РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Гусинського М. О.,

при секретарях Курилової О.Д., Ляшко О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі № 12 суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності, відшкодування понесених витрат, зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю, відшкодування понесених витрат,-

В С Т А Н О В И В:

20.02.2015 року до Слов'янського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності, відшкодування понесених витрат звернулася ОСОБА_4, обґрунтовуючи свої вимоги наступним: 01.08.2011 року вона та відповідач уклали шлюб, який було зареєстровано виконкомом Райгородоцької селищної ради Слов'янського району, актовий запис № 18. 06.12.2011 року вона та відповідач за сумісні кошти в розмірі 80429,00 грн. придбали житловий будинок АДРЕСА_1. Договір було укладено нотаріально, вона дала письмову згоду відповідачу на придбання цього будинку. Вона була підприємцем, мала власні кошти, окрім того, 23.09.2011 року вона отримала 50000,00 грн. за майбутню продаж іншого будинку. На придбання будинку АДРЕСА_1 вона витратила 40215,00 грн. власних коштів. На теперішній час вона та відповідач не домовилися про порядок поділу спільного майна, тому вона просить суд поділити їх спільне майно та визнати за нею право власності на ? частку цього будинку. Також просить суд стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, проведення судових експертиз та надання правової допомоги.

19.03.2015 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю, обґрунтовуючи свої вимоги наступним: він дійсно перебував із ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2011 року, 06.12.2011 року був укладений нотаріально договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, але домоволодіння він придбав на свої особисті кошти, які належали йому до реєстрації шлюбу, а оформлення купівлі-продажу 06.12.2011 року обумовлено тим, що кадастровий номер ТОВ «Земкадастр» виготовляло на протязі 6-ти місяців, заказ було прийнято 27.07.2011 року, а технічну документацію продавець будинку отримав тільки 09.11.2011 року. Свої особисті кошти за будинок він віддав продавцю ОСОБА_5 ще до реєстрації шлюбу 21.06.2011 року, що підтверджується розпискою продавця. Він знайомий з ОСОБА_5 з 2009 року, вони обидва є бджолярами, ОСОБА_5 йому сам запропонував купити у нього його будинок, повідомивши про те, що він його буде продавати у 2010 році. У травні 2011 року, перед продажем будинку, ОСОБА_5 замовив в БТІ технічний паспорт на будинок вже на його ім'я, в технічному паспорті, виготовленому 21.06.2011 року, вже він зазначений власником будинку. В цей же день вони відвідали нотаріуса, але нотаріус повідомив про те, що він не зможе оформити договір купівлі-продажу будинку без виготовлення кадастрового номеру. Саме 21.06.2011 року він передав ОСОБА_5 гроші в сумі 80429,00 грн., а він написав про це розписку. Вартість будинку складає саме 80429,00 грн., що зазначено і в пункті 3 договору купівлі-продажу. Під час придбання будинку у нього було особистих коштів 58000,00 грн., так, як він з 1994 року займається пасікою, з січня 2010 року отримує пенсію в розмірі 1290,00 грн., працював, за період з 2005 по 2011 роки він отримав 112862,95 грн. заробітку. 20000,00 грн. він взяв в борг у громадянки ОСОБА_6, а 10000,00 грн. - у ОСОБА_7, які повернув після продажу своєї власної квартири у серпні 2011 року за 31242,00 грн. Позов ОСОБА_4 не визнає, так. як ОСОБА_4 продала свій будинок після того, як він передав свої гроші за новий будинок ОСОБА_5, також ОСОБА_4 отримала гроші від продажу будинку на двох зі своєю своячницею, свою частку грошей витратила на себе і своїх синів. Просить суд у задоволені позову ОСОБА_4 відмовити, задовольнити його зустрічний позов, визнати будинок АДРЕСА_1 його особистою приватною власністю, стягнути з ОСОБА_4 на його користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору і юридичної допомоги. Потім ОСОБА_2 пояснив, що гроші він ОСОБА_5 передав 24 або 25 червня 2011 року, а дату в розписці «21.06.2011 року» поставив тому, що вартість будинку була визначена станом на 21.06.2011 року.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду від 19.03.2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності, відшкодування понесених витрат, та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю, відшкодування понесених витрат об'єднані в одне провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, за участі її представника ОСОБА_1 на задоволені свої позовних вимог наполягала.

Представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_4, на їх задоволені наполягав, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, проти їх задоволення заперечував. суду пояснив наступне: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 стали мешкати разом з вересня 2010 року в її будинку за адресою: АДРЕСА_2, а 01.08.2011 року уклали шлюб, а 06.12.2011 року спільно, на спільні кошти придбали житловий будинок АДРЕСА_1, будинок був придбаний за 80429,00 грн., вона передала свою частку грошей - більше 40000,00 грн. ОСОБА_2, який потім віддав ці гроші продавцю будинку ОСОБА_5. Оформлення угоди здійснювалося у нотаріуса, ОСОБА_4 була особливо присутня у нотаріуса, який їй роз'яснив, що можливо оформлення спільно придбаного будинку тільки на одного чоловіка, але у зв'язку з тим, що будинок куплений під час шлюбу він є спільною власністю подружжя. Після такого роз'яснення ОСОБА_4 дала ОСОБА_2 письмову згоду на оформлення договору купівлі-продажу будинку на нього одного. Станом на 21.06.2011 року не була визначена вартість будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_5 отримав витяг з КП «БТІ» лише у липні 2011 року. 21.06.2011 року до будинку АДРЕСА_1 приїздив технік з КП «БТІ», якій тільки робив виміри, вартість будинку він не називав. При цьому були присутні ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4. В присутності ОСОБА_4 ОСОБА_5 від ОСОБА_2 грошей не отримував та розписку не писав. Для укладання договору купівлі-продажу у ОСОБА_4 були свої власні гроші, вона була зареєстрована як приватний підприємець, мала гроші від підприємницької діяльності, продала будинок по АДРЕСА_3 і передала ці гроші ОСОБА_2 у вересні 2011 року для придбання цього спірного будинку. Просив позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити у повному обсязі, а зустрічні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав, заперечував проти їх задоволення, підтримав свої зустрічні вимоги, на їх задоволенні наполягав, суду пояснив наступне: в 2009 році він, як бджоляр, дізнався про те, що ОСОБА_5 продає бджіл, познайомився з ним. Потім він вирішив переїхати проживати в смт. Райгородок, ОСОБА_5 запропонував йому купити у нього будинок, пояснивши, що він в 2010 році буде продавати будинок. У 2010 році у ОСОБА_5 не вийшло продати будинок, він став його продавати тільки в 2011 році. Він особисто торгувався з ОСОБА_5, збив ціну, ОСОБА_5 первісно бажав продати будинок за 120000,00 грн. ОСОБА_4 в придбанні будинку участі не приймала, хоча він з вересня 2010 року став проживати з нею разом, але не постійно. У нього було готівкою 58000,00 грн., з яких він віддав ОСОБА_4 24000,00 грн., а 34000,00 грн. він зберігав у власному автомобілі під килимком сидіння. Коли він віддавав ОСОБА_5 80429,00 грн., то 34000,00 грн. були ті, що він зберігав в автомобілі, 19000,00 грн. він відібрав у ОСОБА_4 (з тих 24000,00 грн., що він дав їй раніше, 5000,00 грн. ОСОБА_4 встигла витратити), 30000,00 грн. він позичив в борг у ОСОБА_6, 10000,00 грн. позичив в борг у ОСОБА_7 11.08.2011 року він за 31000,00 грн. продав власну квартиру у місті Слов'янську і повернув борги ОСОБА_2 та ОСОБА_7. При позичанні грошей він ніякого письмового договору з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не укладав. 21-22.06.2011 року він передав 80429,00 грн. ОСОБА_5 за купівлю будинку, передавав гроші в присутності ОСОБА_10 особисто ОСОБА_5, ОСОБА_4 при цьому не була присутня. Він сам написав розписку про те, що ОСОБА_5 отримав від нього гроші в сумі 80429,00 грн. за будинок, але розписка писалася не 21.06.2011 року, а 24-25.06.2011 року, чому саме в розписці зазначена дата 21.06.2011 року пояснити не може, можливо у зв'язку з тим, щоб дата розписки співпадала з датою оцінки будинку. Гроші, які були в нього до того, як він став мешкати з ОСОБА_4, він заробив: він держить бджіл, працював у навчальному закладі, його заробіток за період з 2005 по 2011 рік склав більше 112000,00 грн. Він не зберігав гроші в установах банку, не декларував свої прибутки шляхом подання декларації до податкової інспекції. Ці гроші - це його нишпорка, так, як вважає, що у кожного чоловіка повинна бути нишпорка, що чоловік без нишпорки - не чоловік. Коли оформляли договір купівлі-продажу нотаріально, то він не знав, що треба було повідомити нотаріуса про те, що гроші на які куплявся будинок його особисті. Він не оспорював п. 8 договору купівлі-продажу про те, що він купляючи будинок діє за згодою дружини ОСОБА_4, так, як вважав, що так і потрібно робити. Він в судовому порядку договір купівлі-продажу будинку від 06.12.2011 року в частині згоди ОСОБА_4 на придбання ним будинку не оскаржував. Якби ОСОБА_4 дійсно давала 40000,00 грн. на придбання будинку, то вона би у нотаріуса стала би вимагати оформлення на неї половини будинку. Також зазначив, що ОСОБА_4 за продаж свого будинку отримала тільки 25000,00 грн., а інші 25000,00 грн. отримала її родичка.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 підтримав зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2, на їх задоволені наполягав, позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав, проти їх задоволення заперечував, суду пояснив, що у ОСОБА_2 є документи на підтвердження наявності у нього готівкою грошей - ОСОБА_2 протягом 2005-2011 років заробив 112000,00 грн., з 02.01.2009 року отримує пенсію, позичив 30000,00 грн., після продажу квартири повернув борг. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 домовилися про продаж будинку ще у 2009 році. Він згоди ОСОБА_4 на купівлі ОСОБА_2 будинку ОСОБА_2 ні холодно, а ні спекотне. 21.07.2011 року ОСОБА_5 звернувся до ТОВ «Земкадастр» з вимогою отримання кадастрового номеру земельної ділянки, тільки 19.11.2011 року отримав цей номер, після чого звернувся до нотаріуса. ОСОБА_4 в суду не надала доказів на підтвердження свого позову, вона продала свій будинок 23.09.2011 року, а розписка написана 24.06.2011 року, тобто ОСОБА_2 передав ОСОБА_5 гроші до укладання шлюбу з ОСОБА_4. ОСОБА_2 купив будинок на власні кошти, він їх збирав, згода ОСОБА_4 на купівлю ОСОБА_2 будинку нічого не значить.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила наступне: у червні 2011 року вона на прохання ОСОБА_2 позичила йому 10000,00 грн. на купівлю будинку, приблизно через 2 місяці ОСОБА_2 після продажу своєї квартири повернув їй борг. Розписок вони з ОСОБА_2 не писали.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила наступне: в червні 2011 року вона позичила ОСОБА_2 на його прохання 20000,00 грн. для купівлі будинку в смт. Райгородок, ОСОБА_2 звернувся з проханням надати гроші в борг 10.06.2011 року, вона позичила йому гроші 11.06.2011 року, а після продажу квартири 19 серпня 2011 року ОСОБА_2 повернув їй борг.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він допомагав ОСОБА_5 та його дружині в господарстві, так, як вони були особами похилого віку. 24.06.2011 року він прийшов до ОСОБА_5 для того, що порізати його кролів, в цей же день до ОСОБА_5 прийшов ОСОБА_2 та в його присутності передав ОСОБА_5 близько 80000,00 грн. за будинок. ОСОБА_4 з ОСОБА_2 не було, також в той день у ОСОБА_5 в будинку не було техніка з КП «БТІ». Хто розписувався в розписці він не бачив.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з вересня 2010 року стали мешкати разом у будинку ОСОБА_4, в 2011 році вони прийняли рішення спільно купити будинок та обратися, так, як син ОСОБА_4 від першого шлюбу заважав ОСОБА_2. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вели спільне господарство, тримали поросят та курей з метою продати для купівлі будинку. ОСОБА_4 продала будинок, який залишився від свекрові, а ОСОБА_2 продав квартиру у м. Слов'янську, вони склалися та купили будинок. ОСОБА_4 ще займалася підприємницькою діяльністю. Спільних грошей їм не вистачило на придбання будинку, тому вони були змушені позичати гроші у брата ОСОБА_2, який був з дружиною. Після переїзду ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до нового будинку вона неодноразово була у цьому будинку, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 казали їй, що будинок купила вдвох. Перед купівлею будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_4 разом прибиралися в цьому будинку.

З наданих суду письмових документів та доказів слідує наступне:

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували в шлюбі з 01 серпня 2011 року по 20.02.2015 року, шлюб розірвано судом за позовом ОСОБА_2.(а.с. 6, 53).

ОСОБА_4 з 27.12.2011 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4, 5 -зворот, 12, 46-47).

ОСОБА_2 з 27.12.2011 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 46-47).

ОСОБА_4 з 26.05.1999 р. зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с. 7).

ОСОБА_2 працював у Слов'янському аграрному ліцеї з 01.09.2005 року по 10.10.2011 року на посадах майстра, викладача і йому протягом 2005-2011 років Слов'янським аграрним ліцеєм була нарахована заробітна плата на загальну суму 112862,95 грн. (а.с. 48, 49).

ОСОБА_2 з 02.01.2010 року довічно отримує пенсію, розмір пенсії з 01.12.2013 року складає 1290,54 грн. (а.с. 50).

ОСОБА_2 з 1992 року є членом товариства бджолярів (а.с. 55-59).

06.12.2011 року приватним нотаріусом Слов'янського районного нотаріального округу було зареєстровано договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець); вартість житлового будинку за договором 80429,00 грн., які покупець сплатив продавцю повністю до підписання цього договору; у п. 8 договору зазначено про те, що ОСОБА_2 діє за згодою дружини ОСОБА_4, що підтверджується відповідною заявою, а у п. 6 цього договору зазначено про те, що право власності на житловий будинок, що відчужується, виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього договору; у п. 9 цього договору зазначено про те, що продавець передав житловий будинок покупцю, а покупець відповідно прийняв його 06.12.2011 року (а.с. 9, 39, 76-77).

06.12.2011 року ОСОБА_4 надала нотаріально завірену заяву про те, що вона надає згоду на купівлю її чоловіком ОСОБА_2 житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 за ціну та на умовах на його розсуд. У тексті заяви також зазначено про те, що ОСОБА_4 підтверджує, що гроші, які витрачаються на придбання об'єкта нерухомості, є нашою спільною сумісною власністю. Придбаний житловий будинок також буде об'єктом спільної сумісної власності як такий, що набувався ними за час шлюбу. Оригінал заяви зареєстровано в реєстрі за № 3096 та зберігається в матеріалах нотаріальної справи (а.с. 83).

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 з 14.12.2011 року за ОСОБА_2 (а.с. 11, 41).

З технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 слідує, що його інвентаризаційна вартість станом на 21.06.2011 року складає 80429,00 грн. (а.с. 42-44).

З ксерокопії розписки слідує, що ОСОБА_5 отримав гроші за продану хату за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_2 в повній сумі 80429 грн. 21.06.2011р. (а.с. 51).

З нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу слідує, що 11.08.2011 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_12 купив квартиру АДРЕСА_4, продаж вчинено за 31242,00 грн. (а.с. 52).

З довідки ТОВ «Земкадастр» від 25.02.2015 року № 10 слідує, що замовлення на виготовлення технічної документації із землеустрою по заяві ОСОБА_5 ТОВ «Земкадастр» отримав 21.07.2011 року, замовник отримав виготовлену документацію після 09.11.2011 року (а.с. 54).

Технічний паспорт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до довідки КП «БТІ» м. Слов'янська № 701-4/0.45/01 від 26.03.2015 року за замовленням ОСОБА_5 був виданий йому 24.06.2011 року. Запис в технічному паспорті про те, що паспорт виготовлено станом на 21.06.2011 року означає, що при проведенні інвентаризаційних робіт обстеження об'єкту нерухомого майна відбулося саме 21.06.2011 року (а.с. 71).

З акту депутата Райгородоцької селищної ради від 20.03.2015 року слідує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з вересня 2010 року мешкали разом за адресою: АДРЕСА_2, однією сім'єю (а.с. 70).

ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_13 (покупець) 23.09.2011 року нотаріально уклали попередній договір купівлі продажу житлового будинку АДРЕСА_3, вартість будинку визначена 50000,00 грн., які покупець сплачує продавцю в день укладання попереднього договору купівлі-продажу (а.с. 113-114).

ОСОБА_4 сплатила 20.02.2015 року судовий збір в розмірі 243,60 грн., а 25.03.2015 року - в сумі 68,67 грн. та 158,55 грн. (а.с. 1, 68).

ОСОБА_2 сплатив 03.03.2015 р. судовий збір в сумі 804,00 грн., а 10.03.2015 р. сплатив адвокату ОСОБА_3 2000,00 грн. (а.с. 32,34).

19.03.2015 року адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір про надання правової допомоги під час розгляду в Слов'янському міськрайонному суді справи про визнання права власності на домоволодіння (а.с. 45).

27.02.2015 року адвокат ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали договір про надання правової допомоги, у тексті договору зазначено, що обсяг і вартість наданої правової допомоги за цим договором визначається у відповідному додатку до договору, який за згодою сторін, підписується та зберігається окремо від договору (а.с. 25).

Розглядаючи справу суд виходив з наступного законодавства України:

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу; розпорядження майном, що є об'єктом спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Згідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі; якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно до ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Відповідно до до п.п. 2, 3 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно:

· набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

· майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно до ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'яю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуде ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Таким чином, за змістом ст.ст. 3,60,63,65,69,70,71,74 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладання одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладання договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Разом з цим, в силу п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Особистою власністю дружини, чоловіка є речі (майно), придбані нею (ним) за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Законадавець має на увазі кошти, які були набуті до шлюбу, або одержані під час шлюбу за реалізоване майно, яке належало подружжю до шлюбу, одержані за договором дарування, одержані в порядку спадкування. Рівність прав і обов'язків у шлюбі та сім'ї включає в себе також їх рівність в майнових відносинах, які регулюються положеннями Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України. основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільнлої сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Отже, указаною нормою права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач звільнеється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію).

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїзх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У зв'язку із визнанням обома сторонами справи фактів придбання 06.12.2011 року житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2 в період знаходження ОСОБА_2 та ОСОБА_4 між собою в шлюбі саме за 80429,00 грн., проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з вересня 2010 року по 01.08.2011 року (дата реєстрації шлюбу), тому доказуванню, відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України, ст. 60 СК України, підлягають обставини придбання цього будинку ОСОБА_2 за власні кошти, набуті ним до укладання ним шлюбу з ОСОБА_4 та початку проживання з нею однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 наполягав на тому, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 був придбаний ним на власне ім'я за власні кошти, пояснивши, що до того, як він став мешкати спільно з ОСОБА_4, у нього було готівкою 58000,00 грн., які він заробив особисто, при цьому посилався на те, що він з 1994 року займається пасікою, з січня 2010 року отримує пенсію в розмірі 1290,00 грн., працював, за період з 2005 по 2011 роки він отримав 112862,95 грн. заробітку. При цьому ОСОБА_2 пояснив, що він спочатку 24000,00 грн. передав ОСОБА_4, а собі залишив 34000,00 грн., які зберігав під ковриком у автомобілі, а коли йому стали потрібні гроші, то ОСОБА_4 на його вимоги повернула йому 19000,00 грн. з тих 24000,00 грн., які він віддав їй, при цьому ОСОБА_4 пояснювала, що 5000,00 грн. вона витратила на власні потреби. 20000,00 грн. він у червні 2011 року позичив у ОСОБА_6, а 10000,00 - у ОСОБА_7, а після продажу у вересні 2011 року власної квартири він повернув борг як ОСОБА_6, так і ОСОБА_7 Як ОСОБА_6, так і ОСОБА_7 обставини позичання ОСОБА_2 грошей підтвердили в судовому засіданні, пояснивши, що документального підтвердження укладання договору позики немає. ОСОБА_2 також пояснив, що грощі продавцю ОСОБА_5 в сумі 80429,00 грн. він передав особисто 24.06.2011 року, сам від імені ОСОБА_5 24.06.2011р. - 25.06.2011 року написав за нього розписку, яку ОСОБА_5 підписав. Дату в розписці - 21.06.2011 року - він зазначив тому, що вартість будинку була визначена КП «БТІ» саме станом на 21.06.2011 року. Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 передав ОСОБА_5 гроші в сумі ббіля 80000,00 грн. за будинок 24.06.2011 року в його присутності.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 передала ОСОБА_2 більше 40000,00 грн. на оплату своєї частки будинку, що ОСОБА_4 разом із ОСОБА_2 були у нотаріуса під час укладання угоди купівлі-продажу квартири з ОСОБА_5, що ОСОБА_4 дала згоду на оформлення квартири, яка є їх сумісною власністю, за ОСОБА_2, посилаючись на те, що у ОСОБА_4 були власні гроші до початку мешкання з ОСОБА_2, що вона на той час була приватним підприємцем, а у вересні 2011 року продала належній їй будинок за 50000,00 грн.

З наданих письмових доказів слідує, що будинок АДРЕСА_1 був придбаний ОСОБА_2, які діяв на підставі згоди дружини ОСОБА_4, у ОСОБА_5 за 80429,00 грн. 06.12.2011 року, нотаріально посвідчений договір купівлі-продаджу містить тільки посилання на те, що грощі були передані покупцем продавцю до укладання договору, дата передання грошей не зазначена, але зазначено, що право власності у покупця виникає у покупця з моменту державної реєстрації договору, що продавець передає житловий будинок покупцю, який його приймає, 06.12.2011 року. ОСОБА_2та ОСОБА_4 зареструвалися у цьому будинку одночасно, 27.12.2011 року.

В нотаріально засвідченій письмовій згоді ОСОБА_4 на придбання ОСОБА_2 будинку під АДРЕСА_1 зазначене не тільки про те, що ОСОБА_4 надає згоду ОСОБА_2 на придбання цього будинку, а й про те, що ОСОБА_4 підтверджує, що гроші, які витрачаються на придбання об'єкта нерухомості, є їх з ОСОБА_2 спільною сумісною власністю. Придбаний житловий будинок також буде об'єктом спільної сумісної власності як такий, що набувався ними за час шлюбу.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з вересня 2010 року стали мешкати разом у будинку ОСОБА_4, в 2011 році вони прийняли рішення спільно купити будинок та обратися, до купівлі будинку вели спільне господарство, тримали поросят та курей з метою продати для купівлі будинку. ОСОБА_4 продала будинок, який залишився від свекрові, а ОСОБА_2 продав квартиру у м. Слов'янську, вони склалися та купили будинок. Спільних грошей їм не вистачило на придбання будинку, тому вони були змушені позичати гроші у брата ОСОБА_2, який був з дружиною. Після переїзду ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до нового будинку вона неодноразово була у цьому будинку, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 казали їй, що будинок купила вдвох, а перед купівлею будинку вони разом прибиралися в цьому будинку.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, предстаників сторін та свідків, вивчивши усі наявні письмові докази по справі, приходить до висновку про доведенність позовних вимог ОСОБА_4 та недоведенність зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 з наступного:

Житловий будинок АДРЕСА_1 Донецької області був придбаний ОСОБА_2 за письмовою згодою ОСОБА_4 06.11.2011 року, а ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували в шлюбі з 01 серпня 2011 року по 20.02.2015 року, з вересня 2010 року мешкали разом без реєстрації шлюбу.

ОСОБА_2 позичив 30000,00 грн. у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на початку червня 2011 року, під час проживання з ОСОБА_4 однією сум'єю без реєстрації шлюбу; будинок був придбанний подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_4 для спільного проживання; після придбання будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєструвалися у цьому будинку та стали в ньому разом проживати.

Факт нарахування ОСОБА_2 за 2005-2011 роки 112862,95 грн. заробітної плати, факт отримання ОСОБА_2 з 02.01.2010 року пенсії, розмір якої з 01.12.2013 року складає 1290,54 грн. та факт того, що ОСОБА_2 з 1992 року є членом товариства бджолярів, не є доказами наявності у ОСОБА_2 станом до вересня 2010 року грошей готівкою в сумі 50429,00 грн. (80429,00 - 30000,00 = 50429,00 грн.), доказів зберігання такої суми грошей на той час на рахунках банківських установ суду не надано.

Відповідач ОСОБА_2 не довів суду ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, а саме те, що житловий будинок АДРЕСА_1 Донецької області був придбаний ним на власні гроші, які були у нього до початку спільного мешкання однією сім'єю/укладання шлюбу з ОСОБА_4, тому житловий будинок АДРЕСА_1 Донецької області є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2. та ОСОБА_4, а в разі його поділу ОСОБА_4 має право на ? частку цього будинку, так, як частки кожного з подружжя є рівними.

Таким чином, з урахуванням усього викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на ? частку житлового будинку та про відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю, відшкодування понесених витрат у зв'язку із його недоведеністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно частині задоволених позовних вимог потрібно розподілити по сторонам справи судові витрати.

У зв'язку із відмовою у задоволені позову ОСОБА_2 , понесені відповідачем ОСОБА_2 та документально підтверджені судові витрати поверненню не підлягають відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На користь ОСОБА_4 підлягає відшкодування ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору та по сплаті послуг КП «БТІ», так, як вони підтверджені письмово, а витрати з надання юридичної допомоги відшкодуванню не підлягають у зв'язку із відсутністю їх письмового підтвердження.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 5-8, 10-15, 60, 61, 88, 107, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності, відшкодування понесених витрат, - задовольнити у повному обсязі.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою с. Щурово Краснолиманського району Донецької області, ІНПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, право власності на ? частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами (один житловий будинок, цегляний, позначений на плані літерою А-1, загальною площею 70,2 м2, житловою площею 27,0 м2, та господарські будівлі: Б-льох; В-сарай; Г-сарай; Д - душ; Е-сарай; Т-вбиральні; 1-Колодязь; 2-3-огорожа) під номером АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця с. Орлово-Іванівка Шахтарського району Донецької області, ІНПП НОМЕР_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, понесені ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору та послуг КП «БТІ» в сумі 470 грн. 82 коп. (Чотириста сімдесят гривень 82 копійки).

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю, відшкодування понесених витрат - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Слов'янський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення е виготовлено 27 квітня 2015 року.

Суддя Слов'янського міськрайонного суду М. О. Гусинський