Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/283/15-ц

24 березня 2015 року смт. Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Гутича П.Ф.

з участю секретаря Соловей Л.П.

позивачки ОСОБА_1

та її представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який стаціонарно навчається у ДПТНЗ «Івано-Франківське вище професійне училище сервісного обслуговування техніки».

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали.

ОСОБА_1 пояснила, що з 02 березня 1996 року вони із відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилось троє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_1 - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_3 - син ОСОБА_6. Спільне життя не склалось. Рішенням Богородчанського районного суду від 17 лютого 2012 року шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвано. Діти залишились проживати із нею, на їх утримання з відповідача за рішенням суду стягуються аліменти.

ІНФОРМАЦІЯ_7 син ОСОБА_4 досяг повноліття. З вересня 2014 року він є студентом ДПТНЗ «Івано-Франківське вище професійне училище сервісного обслуговування техніки» (форма навчання - денна). У зв'язку із постійною зайнятістю навчанням, а також враховуючи те, що має природжену ваду серця, син не може працевлаштуватись та заробляти гроші на своє утримання. Вона, зі своєї сторони, не здатна надавати йому матеріальну допомогу в необхідному розмірі. На даний час не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, оскільки син ОСОБА_6 за станом здоров'я потребує домашнього догляду. Державної допомоги, яку вона отримує, не вистачає, щоб забезпечити дітям належні умови для проживання, навчання, відпочинку, так як витрати на харчування, засоби гігієни, одяг, проїзд, тощо є досить значними. Вважає, що відповідач, який є здоровою працездатною особою, може фінансово підтримувати сина. Оскільки офіційно ОСОБА_3 не працевлаштований, його дохід є нерегулярним (однак при цьому досить високим), просить визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі - по 610гривень щомісячно.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що постійного місця праці, а отже і стабільного доходу, не має, працює сезонно і заробіток його не є значним. На даний час продовжує сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6. Розмір допомоги, яку щомісяця отримує позивачка, становить близько 4000 гривень. Матеріально допомагати синові, який продовжує навчання, є не тільки його обов'язком. Зауважив також, що ОСОБА_4 дійсно має проблеми зі здоров'ям, однак це не заважає йому допомагати матері в домашньому господарстві (зокрема, носити мішки), а отже, за наявності бажання, син міг би влаштуватись на роботу, що не потребує значних фізичних навантажень. Окрім того, по місцю навчання ОСОБА_4 отримує стипендію. Аліменти в розмірі, якому просить позивачка, він не зможе стягувати.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є сином відповідача, стаціонарно навчається у ДПТНЗ «Івано-Франківське вище професійне училище сервісного обслуговування техніки» (форма навчання - денна) (а.с.4; 5).

Самостійного заробітку ОСОБА_4 не має, відповідач на даний час матеріальної допомоги на його утримання не надає.

Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Суд вважає, що ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний її надавати.

Згідно із ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_3 не має постійного місця роботи, отримує нерегулярний дохід, то є обґрунтованими вимоги позивачки про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі.

Водночас сімейний кодекс покладає обов'язок надавати матеріальну допомогу повнолітнім дітям, які продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови можливості надання такої допомоги, не тільки на батька, а й на матір.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що позивачка одержує державну допомогу на дітей в розмірі приблизно 4000 грн. й те, що ОСОБА_4 по місцю навчання одержує стипендію в розмірі 270 грн, що не заперечувала в судовому засіданні ОСОБА_1

Також суд бере до уваги той факт, що відповідач продовжує сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що з ОСОБА_3 слід стягувати аліменти в розмірі 450 грн. щомісячно.

На підставі ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та жителя с. Іваниківка Богородчанського району Івано-Франківської області в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти в розмірі 450 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнення аліментів розпочати з 25 лютого 2015 року та проводити до закінчення ОСОБА_4 навчання в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Івано-Франківське вище професійне училище сервісного обслуговування техніки», але не довше, як до досягнення ним 23 років.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 400 грн. витрат на правову допомогу.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 243 грн.60 коп. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Богородчанський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий