Справа № 314/6557/14-ц Провадження № 2/314/112/2015
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.01.2015 року Вільнянський районний суд Запорізької області
у складі: головуючого - судді Кіяшко В.О.,
при секретарі Павлівській І.В.,
прокурора Кульчитської О.В.,
представника третьої особи в особі представника Вільнянської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування Пазинича В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб: орган опіки та піклування - служба у справах дітей Вільнянської РДА, прокуратура Вільнянського району Запорізької області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над неповнолітньою особою та стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення його батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В позові зазначено, що донька позивачки ОСОБА_5 23.09.2006 року уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 Від шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Мати дитини, ОСОБА_5, в січні 2014 року пішла з дому та не повернулася. Місце її знаходження на даний час невідоме.
З приводу пропажі своєї доньки ОСОБА_5 позивач звернулася до Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області по факту її зникнення.
Відповідач ОСОБА_3 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків та покинув сім'ю. Аліменти, які були присуджені судом на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач не сплачує.
Дитина ОСОБА_4 фактично перебуває на утриманні позивача ОСОБА_1 та її чоловіка.
Беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_3 самоусунувся від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, позивач ОСОБА_1 змушена була звернутись до суду з вказаним позовом.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені.
Відповідач ОСОБА_3 про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Представник служби у справах дітей Вільнянської райдержадміністрації, не заперечував проти задоволення позову, вважає доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В судовому засіданні допитані свідки, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили той факт, що батько ОСОБА_4 зовсім нею не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, тобто самоусунувся від виконання свої батьківських обов'язків.
Прокурор в судовому засіданні позов підтримала.
Суд, вислухавши пояснення всіх учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. с. 10).
Батько дитини самоусунувся від її виховання, що підтверджується долученим до матеріалів справи у судовому засіданні висновком Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 19.01.2015 року № 01-15/0051 (арк. с. 31-33) про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно якого ОСОБА_3 з дитиною не проживає, участі в її житті та розвитку не приймає, матеріальної допомоги не надає, проживає окремо від своєї доньки. Питання про доцільність або недоцільність позбавлення його батьківських прав розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Вільнянській райдержадміністрації, а саме 29 грудня 2014 року, на якому Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області визнала за доцільне позбавити його батьківських прав.
Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підставами позбавлення батьківських прав є ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.
Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону).
Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою участю є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються спору.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, оскільки, як було встановлено, ОСОБА_3 не проявляє до неї батьківської турботи, ухиляється від виконання своїх обов'язків, абсолютно не цікавляться ані здоров'ям, ані подальшою долею своєї доньки.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.
При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України.
З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 150, 164, 180, 183 СК України, враховуючи те, що батько не приймає участі у вихованні та утриманні своєї дитини, суд вважає можливим позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити розмір аліментів на її утримання у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.11.2014 р. до досягнення повноліття ОСОБА_4.
Що стосується встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутній висновок щодо доцільності призначення опікуна.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 58, 60, 88, 169, 208, 209, 212, 215, 224-228, 367 ЦПК України, ст.ст. 164, 165, 166 СК України, суд -
Цивільний позов задовольнити частково.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, по відношенню до його малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_5, паспорт серії НОМЕР_1 від 21.01.2003 року виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5, паспорт серії НОМЕР_2 від 23.10.1996 року виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.11.2014 р. до досягнення повноліття ОСОБА_4.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_5, паспорт серії НОМЕР_1 від 21.01.2003 року виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України.
В іншій частині позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. За письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.О. Кіяшко

20.01.2015