Справа № 504/4169/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

секретаря - Мельниковій В.М.,

за участі заявника ОСОБА_1,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 9, смт. Комінтернівське, заяву ОСОБА_1 за участі зацікавленої особи - відділу паспортно- реєстраційної та імміграційної роботи Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, якою просив встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, та станом на 13 листопада 1991 року.

В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, і пояснив, що встановлення даного юридичного факту йому потрібно для отримання паспорту громадянина України.

Представник відділу паспортно- реєстраційної та імміграційної роботи Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області в судове засідання не з'явився, був сповіщений належним чином про дату, час та місце його проведення.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення заяви виходячи з наступного:

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3, в с. Благоєво Іванівського району Одеської області, що встановлено судом згідно облікової картки форми № 1, додатку до заяви про видачу паспорту громадянина від 30.04.1994 року.

До цієї картки ОСОБА_1 було надано паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_2 від 10.06.1985 року, що був виданий на підставі свідоцтва про народження, виданого 07 червня 1984 року Благоєвською сільською радою Іванівського району Одеської області.

Особа ОСОБА_1 в судовому засіданні підтверджена тимчасовим посвідченням, що посвідчує особу громадянина України від 05.08.2014 року № 93/23, що видана Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Зі змісту довідки від 04.10.2014 року № 23-Д, що видана Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, судом встановлено. що ОСОБА_1 звертався до районного відділу міліції із заявою про видачу йому паспорту громадянина України, однак його належність до громадянства України не встановлена.

Зі змісту довідки Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 16.09.2014 року № 3816 встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі № 12 Красносільської ради Комінтернівського району Одеської області, за 1991- 1995 роки, сторінка № 100, особовий рахунок № НОМЕР_1, ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1.

З липня 2014 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в КУ «Обласний центр обліку бездомних громадян» (довідка № 4268 від 01.07.2014 року).

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорту громадянина України.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ст. 256 ЦПК України).

У заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують цей факт (ст. 258 ЦПК України).

Предметом даної справи є встановлення факту постійного проживання на території України з метою отримання паспорта громадянина України відповідно до ч.ч.1, 2 ст.3 Закон України «Про громадянство України».

Підстави та порядок встановлення належності і набуття громадянства України, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб урегульовані Законом України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 р. (з відповідними змінами (далі - Порядок)).

Детальний аналіз положень зазначених Закону України «Про громадянство України» і Порядку дозволяє зробити висновок, що при подачі фізичною особою заяви до суду про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення і оформлення належності або набуття громадянства України заявнику, має значення не лише бажання в подальшому отримати громадянство України, а й в якості кого - громадянина колишнього СРСР, особи без громадянства або громадянина іншої держави він звертається, оскільки в залежності від цього настануть правові наслідки і матиме значення необхідність встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 р., чи за станом на 13.11.1991 р. для встановлення належності до громадянства України або факт постійного проживання до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) для набуття громадянства України

Зокрема, відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; (Пункт 3 частини першої статті 3 в редакції Закону № 2663-IV від 16.06.2005)

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Так, згідно зі ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

За положеннями Закону України «Про громадянство України», Порядку, для встановлення факту належності до громадянства України за п.п. 1, 2 ч.1 ст.3, ст.8 Закону України «Про громадянство України» до відповідних органів наряду з заявою фізичної особи щодо громадянства за відсутності підтверджуючих документів щодо проживання на території України надається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року або факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР).

Суд враховує, що заявником заявлені вимоги стосовно встановлення факту його проживання на території України за станом на 24.08.1991 р., та за станом на 13.11.1991 р.

Суд вважає, що визнання факту постійного проживання заявника в Україні за станом на 24.08.1991 р., що тягне за собою визнання громадянства України з цієї дати, фактично виключає визнання факту проживання цієї ж особи ще й за станом на 13.11.1991 року, що тягне за собою визнання громадянства України з цієї дати, і навпаки.

Таким чином, суд вважає доведеним факт проживання заявника на території України за станом на 24.08.1991 року, що тягне за собою визнання громадянства України з цієї дати, у зв'язку із чим суд вважає, що визнання факту проживання заявника ще й за станом на 13.11.1991 року і по теперішній час не має правового значення, тому в цій частині вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 8 Закону України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 р., ст.ст. 10, 11, 15, 57-61, 208, 212, 215, 218, 223, 256, 258, 293, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити юридичний факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с.Благоєве, Іванівського району Одеської області.

В задоволенні решти заяви - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя В.К. Барвенко