АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/2611/15-ц
Справа №22-ц/791/1302/2015 Головуючий в І інстанції: Кузьміна О.І.
Категорія:37 Доповідач: Вейтас І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 27 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Вейтас І.В.
Суддів:Цуканової І.В.
Капітан І.А.
При секретарі:Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 26 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Херсонської міської ради про визнання права на постійне користування земельною ділянкою в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право на постійне користування земельною ділянкою, розташованою на території АДРЕСА_1 площею 0,0143 га в порядку спадкування, яка згідно державного акту на право постійного користування землею від 05.01.1999 року належала її батьку ОСОБА_7, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року, посилаючись на те, що при зверненні до нотаріальної контори за оформленням спадщини на вказану земельну ділянку їй було відмовлено, оскільки на земельну ділянку відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності.

Рішенням Суворовського районного суду Херсонської області від 26 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_8 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_5, в апеляційній скарзі посилається на неправильне застосування судом матеріального права та просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити її позов.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що право постійного користування ОСОБА_7 спірною земельною ділянкою площею 0,0143 га, припинилось у зв'язку з його смертю й перехід права постійного користування вказаною земельною ділянкою у порядку спадкування не передбачено чинним законодавством України. Колегія суддів вважає такий висновок суду правильним, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Херсонськоїміської ради №578 від 20.10.1998 року приватному підприємцю ОСОБА_7 під будівництво майстерні по дрібному ремонту побутової техніки відведено у постійне користування земельну ділянку площею 0,0143 га по АДРЕСА_1, та підставі якого 05.01.1999 року видано державний акт на право постійного користування землею (а.с.9,10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 помер. (а.с.5) Позивач є дочкою ОСОБА_7 (а.с.6,7) та в передбачений законом строк звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька. Друга Херсонська державна нотаріальна контора листом від 09 лютого 2015 року роз'яснила ОСОБА_5 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з не наданням нею правовстановчих документів на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦK України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив судам, що відповідно до ст. 1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно ч. 2 ст. 413 ЦK України право користування земельною ділянкою наданою для забудови, може відчужуватися або передаватися землекористувачем у порядку спадкування крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 ст.413 ЦК України передбачено, що право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності для забудови не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам (крім випадків переходу права власності на будівлі та споруди, що розміщені на такій земельній ділянці), внесено до статутного фонду, передано в заставу.

Відповідно до ст. 1216 ПК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ПК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 413 ЦК України та ч. 5 ст. 102-1 ЗК України, передбачено лише договірний порядок установлення емфітевзису та не передбачено судового порядку його встановлення. Сторонами даного спору такий договір не укладався.

Державний акт право постійного користування землею, виданий на ім`я ОСОБА_7 надавав останньому право користуватися земельною ділянкою.

При цьому, позивач не позбавлена можливості звернутися до власника цієї земельної ділянки для оформлення своїх прав на користування нею.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При встановлені фактичних обставин справи судом першої інстанції не порушено норми процесуального права, а при ухваленні судового рішення правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: