16.07.2015 637/581/15-ц

РІШЕННЯ

Іменем України

16 липня 2015 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н.

за участю :секретаря - Поступного С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втартила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ :

09 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Позивач в судове засідання не зявилась надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності позовні вимоги проохала задовольнити в повному обсязі.

В обгрунування позивних вимог зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20 грудня 1999 року, їй на праві власності належить ? частини домоволодіння з прилеглими до нього спорудами, які розташовані в селі Василенкові Шевченківського району Харківської області по вулиці Лермонтова, 24. Друга половина цього будинку позивачці дісталася як спадщина після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 25 червня 1996 року. Відповідач по справі є її онуком. Його батьки проживають в Сумській області. ОСОБА_2 з 2005 року проживав в місті Харкові і на той час був зареєстрований за місцем проживання своїх батьків, тобто в Сумській області. Для того, щоб отримати водійські права, онук попросив її зареєструвати його в вищезазначеному будинку. Фактично відповідач жодного дня не проживав за місцем своєї реєстрації, особистий речей до неї не перевозив. З 2009 році онук виїхав на постійне місце проживання до міста Санкт-Петербург ,Російської Федерації .В звязку з тим, що відповідач по справі визначив собі інше місце проживання і жодного дня протягом десяти років не проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач як законний власник зазначеного будинку не маю змоги розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та в повному обсязі своїх прав. У звязку з підвищенням тарифів на комунальні послуги, не має змоги оформити субсидію, оскільки відповідач зареєстрований в її будинку.

За таких обставин звернулась до суду для захисту своїх законних прав та інтересів, просить визнати ОСОБА_4, таким що втратив права користування спірним житловим приміщенням та усунути перешкоди у користуванні своєю власністю, шляхом зняття останнього з реєстрації.

В судове засідання відповідач не зявився, надав (надіслав) до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, в звязку із неможливістю прибути на територію України для участі в судовом узасіданні, проти задоволення позову не заперечував.

Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутно стісторін, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України із за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає ,що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20 грудня 1999 року, виданого виконавчим комітетом Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської області, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 січня 2000 року, виданого Державним нотаріусом Шевченківського району Харківської обалсті, ОСОБА_1 є власником будинку № 24 ,розташованого по вул.Лермонтова в с.Василенкове Шевченківського району Харківської області.

Згідно довідки №212 Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 25 травня 2015 року в зазначеному будинку зареєстровані: позивач, її донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та онук: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований з 22 листопада 2005 року.

З актів від 20 листопада 2014 року, 26 лютого 2015 року, 25 травня 2015 року обстеження житла - будинку № 24 ,розташованого по вул.Лермонтова в с.Василенкове Шевченківського району Харківської області, засвідчені факти того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично з 2005 року по теперішній час в вищезазначеному домоволодінні не проживає і не зявляється.

З довідки про реєстрацію від 22 травня 2015 року вбачається, що відповідач за справою зареєстрований з 03 жовтня 2009 року в РФ АДРЕСА_1, та має дружину та доньку Софію, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України,ст. 391 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном . ка Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Зазначені висновки не суперечать нормам ст. 47 Конституції України, ст. 9 Житлового кодексу України, ст. 311 Цивільного кодексу України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Частиною 2 статті 107 Житлового кодексу України передбачено , що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»реєстрація полягає у внесенні відомостей до паспортного документу про місце проживання із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку.

Згідно ст. 7 цього ж Закону підставою для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням.

Статтею 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачено, що реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації..

Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 січня 2012 року по справі № 6-57цс11 , у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, одночасно з вимогою про позбавлення права власності або користування житловим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення особи померлою.

Таким чином судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу зареєстрований в будинку позивачки, але фактично з листопада місяця 2005 року не проживає, оплату за користування житлом не проводить, претензій на спірне житло не пред'являє і вселятися до нього не намагається, оскільки має інше місце постійного мешкання та реєстрації. Доказів існування домовленості між сторонами щодо користування спірним житлом відповідач суду не надав.

Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їх належну оцінку суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10 - 11, 60, 212-215, 208 233 ЦПК України, ст.ст. 9,106, 150, Житлового кодексу Української РСР , ст. 16, 311,405 Цивільного кодексу України, ст. 47 Конституції України, ст. 3,7,11 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком № 24 ,розташованим по вул.Леромнтова в с.Василенкове Шевченківського району Харківскьої області.

Усунути перешкоду у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком № 24 розташованим по вул. Лермонтова в с.Василенкове Шевченківського району Харківської облаасті що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, за вищевказаною адресою.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ