Справа № 372/4891/14ц Головуючий у І інстанції Мора О.М.
Провадження № 22-ц/780/2805/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 26 14.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

14 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів Іванової І.В., Суханової Є.М.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про повернення грошових коштів за депозитним договором та нарахованих відсотків за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 березня 2015 року,

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК» про повернення грошових коштів за депозитним договором та нарахованих відсотків.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 20 січня 2014 року між Позивачем та Відповідачем будо укладено депозитний договір №SAMDNWFD400 відповідно до якого Позивач розмістив на рахунках Відповідача 27000 доларів США на шестимісячний термін по 20 липня 2014 року з виплатою 9% річних, з періодом нарахування відсотків за вкладом за 1 місяць.

У зв'язку з закінченням терміну розміщення депозитного вкладу позивач звернулася до відповідача із заявою від 28.08.2014 року про намір отримати депозитний вклад та нараховані відсотки. Однак Відповідач відмовив повернути Позивачу депозитний вклад надавши на його заяву письмову відповідь, яку Позивач вважає необґрунтованою.

В ході судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача суми банківського вкладу за договором №SAMDNWFD400 від 20.01.2014 року в розмірі 27000 доларів США, нарахованих станом на 20.07.2015 року відсотків за цим договором в розмірі 2430 долларів США, та 3% річних за період з 20.01.2014 по 20.01.2015 року в розмірі 810 доларів США.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 суму депозитного вкладу за договором банківського вкладу в розмірі 27000 Доларів США та відсотків нарахованих за договором банківського вкладу в розмірі 978,65 доларів США.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк» просить змінити, скасувати в частині задоволених позовних вимог, а саме стягнення грошових коштів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року „Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 січня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено депозитний договір №SAMDNWFD400 відповідно до якого Позивач розмістив на рахунках Відповідача 27000 доларів США на шестимісячний термін по 20 липня 2014 року з виплатою 9% річних, з періодом нарахування відсотків за вкладом за 1 місяць.

28.08.2014 року позивачем було подано заяви про видачу суми вкладу та нарахованих процентів. Зазначена заява отримана Відповідачем 28.08.2014 року про що свідчить вхідний штам Відповідача проставлений на копії заяви.

Листом Відповідача від 29.08.2014 року №20.1.1.1.1/7-20140828/515 ОСОБА_2 відмовлено в поверненні депозитного вкладу та нарахованих відсотків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач згідно умов вищезазначених договорів виконав своє зобов'язання та здійснив банківський вклад на суму 27 000 доларів США.

Однак, як видно з матеріалів справи, зобов'язання відповідача за договорами банківського вкладу щодо повернення банківського вкладу та нарахування відсотків на суму вкладу, належним чином не виконуються.

Враховуючи зазначені норми Закону, а також те, що відповідач на протязі тривалого часу не виконує взяті на себе зобов'язання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому з метою захисту прав позивача суд обґрунтовано зобов'язав відповідача забезпечити виконання Договору банківського вкладу.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача, то вони не містять жодних доказів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 березня 2015 рокузалишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його оголошення.

Головуючий Волохов Л.А.

Судді Іванова І.В.

Суханова Є.М.