Справа № 348/39/15-ц
Провадження № 22-ц/779/827/2015
Головуючий у 1 інстанції Безбородько В.А. В. А.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів: Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: представника апелянта - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Надвірнянського районного суду від 25 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини:сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 25 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 14.01.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

На дане рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом не враховано його важкий матеріальний стан, оскільки він проживає разом із своїми батьками то змушений допомагати їм, так як батько пенсіонер і отримує мінімальну пенсію, а мати ніде не працює. Акт обстеження матеріально-побутових умов свідчить про важкий матеріальний стан їх сім'ї .

Крім того вказав, що на даний час не має постійного місця роботи, підробляє на тимчасових роботах, а його середньомісячний дохід становить 1200-1500грн. Інших доходів у нього немає і тому сплачувати аліменти в розмірі 700грн. на місяць він не в змозі.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції апелянт просить змінити встановивши розмір аліментів 500грн. на місяць.

В судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів поданих у апеляційній скарзі, просив про їх задоволення.

Інші сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час й місце розгляду справи, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6) та проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (а.с. 7).

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 700грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти саме в зазначеному вище розмірі.

Колегія суддів погоджується із таким висновком і вважає, що суд, правильно визначив, що відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину, вірно встановив вид аліментів та його розмір, з врахуванням вимог ст. 182 СК України.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

При визначенні розміру аліментів, згідно вимог ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, у відповідності до вимог ст. 184 СК України, є отримання нерегулярного та мінливого доходу.

Колегія суддів вважає, що стягуючи з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, суд першої інстанції врахував вищезазначені обставини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що відповідач перебуває у відпустці по догляду за дитиною та ухвалив справедливе рішення по відношенню до обох сторін. Крім того, ОСОБА_4 відмовилась від аліментів на її утримання, про що свідчить її заява (а.с. 35) про залишення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку без розгляду, яка судом задоволена.

Посилання апелянта на те, що він немає постійного місця роботи та допомагає своїм батькам, колегія суддів відхиляє, оскільки це не звільняє його від обов'язку утримання неповнолітньої дитини.

Таким чином, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка, висновок про часткове задоволення позовних вимог є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Я.Д. Горблянський

В.Д. Фединяк