Номер провадження: 22-ц/785/1152/15
Головуючий у першій інстанції Гудіна Н. І.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.,

Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років,

в с т а н о в и л а:

16 жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 з 13 серпня 2011 році. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_5, який мешкає разом з нею. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною і їй важко утримувати сина однією. Відповідач не виконує свій обов'язок по її утриманні та по утриманню дитини.

Посилаючись на ці обставини та на ст.ст. 84, 180, 182, 184 СК України, позивачка просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на утримання дитини щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. та на своє утримання щомісячно 400 грн. до досягнення дитиною 3-х років.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав частково, погодився на сплату аліментів на утримання дитини в розмірі ? свого заробітку, та заперечував проти задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини.

Рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково. Суд стягнув з відповідача ОСОБА_3 аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 жовтня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 22 квітня 2031 року, та стягнув аліменти на утримання позивачки в розмірі 300 грн., починаючи з 16 жовтня 2014 року та до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Вирішено питання щодо судових витрат у справі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього 300 грн. на місяць на утримання дружини й ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову в цій частині вимог, мотивуючи тим, що судом не враховано, що він добровільно надає матеріальну допомогу дружині й стягнення з нього аліментів на її утримання ставить його скрутне матеріальне становище (а.с. 26-27).

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3, його пояснення на апеляцію, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 13 серпня 2011 року (а.с. 6), ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_5 (а.с. 7).

Згідно довідки про доходи Товариства з обмеженою відповідальністю "Лузанівка" № 114 від 19 листопада 2014 року відповідач ОСОБА_3 має постійне місце роботи, а саме працює водієм та регулярно отримує заробітну плату, яка за період з травня 2014 року по жовтень 2014 року становить 9518, 70 грн. (а.с. 16).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач зобов'язаний утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років.

Однак колегія суддів не погоджується з висновком суду про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. й вважає, що аліменти на утримання дружини мають бути присуджені в частці від заробітку відповідача, оскільки відповідач має постійний заробіток.

Виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, колегія суддів вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини його заробітку.

Доводи відповідача ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що суд не врахував його майнове становище та неправомірно стягнув з нього на утримання дружини аліменти до досягнення дитиною 3-ох років, не можуть бути прийняті судом до уваги з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу відповідач ОСОБА_3 був зобов'язаний довести в судовому засіданні ті обставини, на які він посилається як на заперечення проти позову в частині вимог про утримання дружини, а саме, те, що стягнення з нього аліментів на її утримання ставить його в скрутне матеріальне становище.

Однак відповідачем не надано суду першої інстанції жодних доказів його тяжкого майнового становища та неможливості сплачувати аліменти на утримання дружини.

Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться його матір, яка є інвалідом ІІ групи, та дві сестри та брат, не може служити підставою для звільнення від утримання дружини. Крім того, відповідач не надав жодних доказів у підтвердження того, що вони знаходяться на його утриманні.

При ухваленні рішення суд першої інстанції дослідив усі обставини по справі, надав належну оцінку доказам, та врахував матеріальне становище відповідача.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК України, а тому підстави для його скасування відсутні.

Однак помилкове застосування судом першої інстанції положень ст. 80 СК України щодо визначення розміру аліментів, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволення позову частково.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2014 року змінити й ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Одеси, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, на утримання ОСОБА_4, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 16 жовтня 2014 року й до досягнення дитиною трьох років, до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням.

Судді апеляційного суду

Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

М.М. Драгомерецький