У Х В А Л А

23 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І.,Писаної Т.О.,
Гончара В.П.,Ситнік О.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_7, про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада

2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, треті особи: Служба у справах дітей Дарницького районну у м. Києві, прокуратура Дарницького району м. Києва, про вселення та встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому просила вселити її та малолітню дочку ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1, у будинок АДРЕСА_1, встановити факт проживання з ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з лютого 2003 року по січень 2014 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня

2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва

від 06 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_7, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року на підставі

п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У лютому 2015 року ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_7, звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: ст. 74 Сімейного кодексу України, п. 1 ст. 17, ст. 18 Закону України «Про власність», ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявниця наводить:

- рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року, ухвалене за результатами розгляду справи за позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна;

- постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року, ухвалену за результатами розгляду заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2013 року у справі за позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та події майна.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, можуть бути рішення:

- Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ;

- Вищого адміністративного суду України;

- Вищого господарського суду України;

- Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалені як судом касаційної інстанції;-

апеляційних судів загальної юрисдикції, як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 року N 697-V (697-16).

Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним. Обов'язковою є умова, щоб цими рішеннями, які набрали законної сили, вирішено спір по суті, та в них судом (судами) касаційної інстанції неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права.

Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року, ухвалена Верховним Судом України не як судом касаційної інстанції, а за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, тому вона не може бути підставою перегляду у порядку, передбаченому главою 3 розділу V ЦПК.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції про відмову у позові, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 27 листопада 2014 року, яку просить переглянути заявниця, керувався тим, що садовий будинок був побудований відповідачем у період з 1998 року по 2000 рік за час його перебування у шлюбі з ОСОБА_9; належних доказів щодо проживання ОСОБА_6 разом з відповідачем однією сім'єю без шлюбу у період з лютого 2003 року по січень 2014 року не надано.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій та відмовляючи в позові, суд касаційної інстанції в рішенні від 15 лютого 2012 року керувався тим, що суди не врахували, що нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин (грудень 2000 року), не передбачено можливості визнання факту спільного проживання без реєстрації шлюбу як підставу для визнання набутого майна спільною сумісною власністю.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Колегія суддів не вбачає неоднакове застосування судами касаційних інстанцій одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, оскільки обставини справ не є подібними, доводи заявника стосуються переоцінки доказів.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_7, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року слід відмовити.

Керуючись статтями 354, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, треті особи: Служба у справах дітей Дарницького районну у м. Києві, прокуратура Дарницького району м. Києва, про вселення та встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, за заявою ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_7, про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Касьян
Судді: В.І. Амелін
В.П. Гончар
Т.О. Писана
О.М. Ситнік