справа № 208/6101/13-ц
№ провадження 2/208/259/15
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ричка С.О.

при секретарі Щербацевич Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Заводського районного суду м. Дніпродзержинська цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до страхової компанії «Омега», ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків на моральної шкоди спричинених в наслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду з позовною заявою до страхової компанії «Омега» та ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якій просив суд стягнути на його користь зі страхової компанії «Омега» в якості страхового відшкодування за спричинену в наслідок ДТП матеріальну шкоду у розмірі 49283 грн., та з відповідача ОСОБА_2 стягнути на його користь збитки повязані з отриманням юридичних послуги 300,00грн. та моральну шкоду в розмірі 30000,00грн., та судові витрати також покласти на відповідача.

Заочним рішенням від 03 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 були задоволені частково.

Представник страхової компанії «Омега» подав 01 червня 2014 року заяву про перегляд заочного рішення, яку було розглянуто 25 червня 2014 року та ухвалою суду від 25.06.2014р. заочне рішення по цивільній справі № 208/6101/13 було скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

При розгляді справи в загальному порядку позивач уточнив свої вимоги, та просив суд стягнути на його користь зі страхової компанії «Омега» в якості страхового відшкодування за спричинену в наслідок ДТП матеріальну шкоду у розмірі 48283 грн., та з відповідача ОСОБА_2 стягнути на його користь франшизу у сумі 1000,00 грн., моральну шкоду в розмірі 30000,00грн., та судові витрати також покласти на відповідача

В судове засідання позивач зявився, але надав до суду заяву в якій просив уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи та без застосування технічних засобів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, його представник ОСОБА_6 в судове засідання зявилась, але надала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі та без участі її довірителя, заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила урахувати заперечення, які були долучені до матеріалів справи 24.12.2014р.

Відповідач СК «Омега» та треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві та третім особам на останню відому адресу вказану в позовній заяві, повідомлення про їх отримання знаходяться в матеріалах справи, а тому в силу ст.77 ЦПК України повістки вважаються доставленими, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача та третіх осіб не поважними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, бо він їх надав у попередніх судових засіданнях, проти задоволення позовних вимог заперечував, позов не визнав, що дозволило суду ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з урахуванням обставин, які згідно з ч. 1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні позивач, керуючи автомобілем марки «АУДІ-80», державний номерний знак НОМЕР_1, за дорученням від ОСОБА_3, який є власником цього автомобіля, 23 квітня 2013 року о 19г.30хв. здійснив зупинку та залишив автомобіль на узбіччі вул. Ніколенка в м. Дніпродзержинську біля будинку № 8, а сам пішов до магазину, коли позивач повернувся через декілька хвилин, то побачив що його автомобіль пошкоджено в наслідок ДТП, з вини відповідача ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_2, за дорученням від ОСОБА_4, який є власником цього автомобіля.

Як вбачається з постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 травня 2013 року, відповідача ОСОБА_2, було визнано винним у скоєнні ДТП, притягнено до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування автотранспортним засобом терміном на шість місяців, в якій зазначено, що саме відповідач не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та скоїв зіткнення зі стоячим біля правого краю проїзної частини автомобілем марки «Ауді-80», яка в силу п.4 ст. 61 ЦПК України має преюдиціальне значення для вирішення справи.

На підставі ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Цивільна-правова відповідальність третьої особи ОСОБА_7, як власника автотранспортного засобу марки «БМВ325-Е» номерний знак НОМЕР_3, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 3486800 застраховано 30.09.2012 р. у відповідача СК «Омега», відповідно до якого відповідальність страховика за заподіяний збиток майну потерпілих складає 50 000,00 грн., франшиза 1000,00 грн., за дорученням від власника автотранспортного засобу автомобілем під час ДТП керував відповідач ОСОБА_2

Відповідно до ст.6 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 22.1. ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до калькуляції обєму виконаних робіт величина матеріальної шкоди, нанесеної позивачу в наслідок пошкодження автомобіля становить 49283,00 грн. (сорок девять тисяч двісті вісімдесят три гривні 00 коп.).

Відповідно до ст.29 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно заперечень № 3331 надісланих 11.12.2012р. на адресу суду відповідач СК «Омега» зазначив, що вони вимоги позивача не визнають і просять відмовити йому у повному обсязі, посилаючись на те, що автомобіль НОМЕР_4 було застраховано в ПрАТ «АСК «ОМЕГА» відповідно до Полісу серії АВ № 3486800. Згідно полісу АВ № 3486800 ліміт страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000,00 гривень, франшиза - 1000,00 грн. АСК «ОМЕГА» було отримано звернення від потерпілого - ОСОБА_1 АСК «ОМЕГА» неодноразово зверталась до Потерпілого з проханням надати реквізити для оплати страхового відшкодування та заяву про визнання або не визнання транспортного засобу фізично знищеним. Так, відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку та встановлення утилізаційної вартості автомобіля встановлено, що: вартість матеріального збитку перевищує ринкову вартість автомобіля, отже за суму матеріального збитку приймається ринкова вартість автомобіля яка становить 6071,85 грн. та утилізаційна вартість автомобіля (складові автомобіля, придатні для експлуатації) складає 3506,25 грн. Так, ст. 30 цього Закону передбачає, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди,- а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ. Отже на думку відповідача є два варіанти щодо виплати страхового відшкодування, відповідно і Страховик зобов'язаний діяти згідно вибору потерпілого. У зв'язку із тим, що потерпілим не було обрано спосіб розрахунку страхового відшкодування та не було надано заяви з реквізитами на оплату страхового відшкодування, Страховик не може виконати свої зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування. Однак, права позивача не було порушено у зв'язку із тим, що Страховику не було надано реквізити для оплати та не було обрано способу розрахунку страхового відшкодування. Отже, на думку відповідача в матеріалах справи відсутні будь - які докази, що підтверджують наявність правових підстав для стягнення грошових коштів з АСК «ОМЕГА», тому вони вважають, що до суду документів в обґрунтування свого позову, Позивач не довів законність своїх вимог тому просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог Позивачу в повному обсязі.

Враховуючи викладене, те що встановлений розмір матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля марки «АУДІ-80», номерний знак НОМЕР_1 становить 49283,00 грн. (сорок девять тисяч двісті вісімдесят три гривні 00 коп.), з урахування франшизи, суд вважає позовні вимоги у частині стягнення з СК «Омега» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій часті, та вважає за необхідне стягнути 48283,00грн. (49283,00 грн. - 1000,00 грн. франшиза).

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Позовні вимоги у частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь франшизи у сумі 1000,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 30000,00грн. підлягають частковому задоволенню.

Оскільки згідно п.36.6, ст..36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума фрншизи, якщо вона була передбачена договором страхуванням.

Згідно полісу АВ № 3486800 франшиза становить 1000,00 грн., яку повинен відшкодувати відповідач ОСОБА_2

Вирішуючи питання щодо відшкодування завданої позивачці моральної шкоди, суд враховує норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до пункту 22.3 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України.

Згідно з вимогами ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

У відповідність до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідність до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ст. .1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою...

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідність до вимог ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідність до вимог ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідність до ч.2 ст.11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

У відповідність до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідність до ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідність до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідність до ст.66 ЦПК України, висновок уповноваженої особи - докладний опис проведених досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом є доказом, який підтверджує обставини по справі.

У відповідність до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позовні вимоги позивача щодо стягненню моральної шкоди також підлягають частковому задоволенню, оскільки /згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодження здоров'я ( ч.2 п.1 ст. 23 ЦК України ).

Частиною 4 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.5 п.п.2 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини відповідача, вимоги розумності та справедливості, а також доводи позивача, якими обґрунтовані вимоги щодо моральної шкоди.

Враховуючи те, що вина відповідача ОСОБА_2 є доведеною, що підтверджується постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.05.2013р. суд вважає, що моральну шкоду необхідно стягнути саме з ОСОБА_2, але не доведеним є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди саме у розмірі 30000,00 (тридцяти тисяч) гривень, оскільки позивачем не доведено чим саме йому було спричинено душевні хвилювання, не надано доказів, що позивач звертався саме до належного відповідача, винного в пригоді, що сталася, не доведено також, що позивач став дратівливим, менше часу проводив з рідними та близькими, що вплинуло на його родинні стосунки, стосунки з друзями, сталося саме з спричинення пошкодження його автотранспортного засобу, тому стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенні у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп.

Встановлені судом факти і обставини справи підтверджують матеріали справи, оголошені у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору при подачі позову, тому з відповідачів підлягають солідарному стягненню витрати на користь держави - судовий збір в розмірі 525,83 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 84, 88, 212, 215, 214, 224-226ЦПК України, ст.ст.3, 11, 13-16, 23, 979, 1166, 1172, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Постановою від 27 квітня 2006 р. N 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до страхової компанії «Омега», ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків на моральної шкоди спричинених в наслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути зі страхової компанії «Омега» , р/р 4980 у АТ Банк «Фінанси та Кредит» МФО 300131, Україна, 04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, 17-А на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_5, мешкає АДРЕСА_1 у відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 48283,00 грн. (сорок вісім тисяч двісті вісімдесят три гривні 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає м. Дніпродзержинськ, вул. Пестеля б.165, ІПН НОМЕР_6 у відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 3000,00грн. (три тисячі гривень 00 коп.) та 1000,00 грн. (одна тисяча) франшизи всього стягнути 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00коп.) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_5, мешкає АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно зі страхової компанії «Омега» , р/р 4980 у АТ Банк «Фінанси та Кредит» МФО 300131, Україна, 04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, 17-А та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає м. Дніпродзержинськ, вул. Пестеля б.165, ІПН НОМЕР_6 на користь держави судовий збір у розмірі 525,83грн.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін скарги про апеляційне оскарження, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України з дня його проголошення.

Суддя Ричка С. О.