АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/801/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 55 Савранський О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПальонного В. С.
суддівЄльцова В. О. , Нерушак Л. В.
при секретаріЖуравель Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» та Державного агентства лісових ресурсів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання наказів про звільнення незаконними, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» та Державного агентства лісових ресурсів України про визнання наказів про звільнення незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що працював по контракту на посаді директора ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство». 24 лютого 2014 року під погрозами невідомих осіб, які прийшли до його кабінету, ним була написана заява про звільнення з роботи за власним бажанням. Наказом Державного агентства лісових ресурсів України №122-К від 24 лютого 2014 року з ним був припинений трудовий договір і його звільнено з посади директора ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства за власним бажанням згідно ст. 39 КЗпП України. Наказом ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» №64-к від 24 лютого 2014 року його звільнено з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 39 КЗпП України.

Вважаючи, що його звільнення з роботи проведено з порушенням трудового законодавства, оскільки заява про звільнення ним була написана під тиском всупереч його волевиявленню, позивач просив визнати незаконними накази про звільнення, поновити його на роботі, стягнути з ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 24 лютого 2014 року і по день ухвалення рішення суду, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, представника Державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» та Державного агентства лісових ресурсів України, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до контракту, укладеного ним з Державним агентством лісових ресурсів України 23 січня 2014 року на строк з 4 лютого 2014 року до 3 лютого 2015 року ОСОБА_6 працював на посаді директора державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство».

24 лютого 2014 року ним на ім'я голови Державного агентства лісових ресурсів України була подана заява про звільнення з роботи за власним бажанням без зазначення дати звільнення.

Наказом голови Державного агентства лісових ресурсів України № 122-к від 24 лютого 2014 року припинено трудовий договір з ОСОБА_6 та звільнено його з посади директора державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» за власним бажанням згідно ст.39 КЗпП України.

Наказом в.о. директора державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» ОСОБА_6 звільнений з посади директора цього підприємства з 24 лютого 2014 року за ст.39 КЗпП України (за власним бажанням).

24 лютого 2014 року ОСОБА_6 був ознайомлений з наказами про звільнення, наступного дня отримав трудову книжку і з ним був проведений розрахунок.

Звернувшись до суду, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що 24 лютого 2014 року на територію ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» прийшли особи, що назвалися членами місцевої самооборони, які і змусили його під фізичним та психологічним тиском всупереч власному волевиявленню написати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням. При цьому позивач посилався на покази свідків, які на його думку підтвердили наведені ним обставини.

Відповідно до ч.1 ст.39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу.

Частиною першою статті 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом 1 групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.12 постанови №9 від 6 листопада 1992 року з наступними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів» по справах про звільнення за ст.38 КЗпП суди повинні перевіряти доводи працівника про те, що власник або уповноважений ним орган примусили його подати заяву про розірвання трудового договору.

Виконуючи вказані роз'яснення, суд перевірив доводи позивача щодо примушування його подати заяву про розірвання трудового договору і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач добровільно написав заяву про звільнення за власним бажанням, яка в день її подання була задоволена.

Такий висновок відповідає обставинам справи, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач, посилаючись на незаконні дії представників самооборони, які змушували його написати заяву про звільнення з роботи, з приводу цих дій до правоохоронних органів не звертався, при ознайомленні з наказом про звільнення ніяких зауважень з приводу його незаконності не зробив, трудову книжку та розрахунок отримав, на роботу не виходив.

За таких обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо незаконності звільнення позивача з роботи необґрунтованими.

В той же час колегія суддів вважає, що наказ в.о. директора державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» №64-к від 24 лютого 2014 року про звільнення з роботи директора цього підприємства ОСОБА_6 не відповідає вимогам трудового законодавства і підлягає скасуванню.

Відповідно до положень статей 21- 24 КЗпП України контракт є формою трудового договору, який укладається між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою.

Відповідно правом звільнити працівника з роботи наділений власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, чи фізична особа, з якими працівником укладено трудовий договір.

ОСОБА_6 укладено контракт з Державним агентством лісових ресурсів України, яке і наділено правом звільнення його з роботи.

Звільнення з роботи директора державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» виконуючим обов'язки директора цього підприємства виходить за межі повноважень останнього і суперечить положенням КзпП України.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування наказу виконуючого обов'язки директора ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» №64-к від 24 лютого 2014 року про звільнення з роботи директора цього підприємства ОСОБА_6

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, ст. 21 КЗпП України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», Державного агентства лісових ресурсів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання наказів про звільнення незаконними, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінити.

Скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним і скасування наказу виконуючого обов'язки директора ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» №64-к від 24 лютого 2014 року про звільнення з роботи директора цього підприємства ОСОБА_6.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати незаконним і скасувати наказ виконуючого обов'язки директора ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» №64-к від 24 лютого 2014 року про звільнення з роботи директора цього підприємства ОСОБА_6.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :