Провадження № 22-ц/779/940/2015
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Беркій О.Ю., Малєєва А.Ю.

секретаря Мельник О.В.,

з участю: відповідачки ОСОБА_2

представників ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, законного представника ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_8, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про виселення, усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та стягнення майнової шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про відшкодування шкоди, завданої у зв'язку з вчиненням правочину під впливом обману за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 17 березня 2015 року про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського міського суду від 20.04.2012 року,-

в с т а н о в и л а :

у вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулася із заявою про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду від 20.04.2012 року за нововиявленими обставинами. Зазначала, що після постановлення ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.08.2014 року, згідно якої ОСОБА_10 відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа № 2-77 від 02.12.2005 року, їй стали відомі обставини, що є істотними для справи, які не були і не могли бути відомі під час розгляду справи, а саме: виконавче провадження про зобов'язання ОСОБА_6 повернути квартиру ОСОБА_5 та ОСОБА_10 було завершено ще 03.08.2010 року, тобто на час винесення рішення суду від 20.04.2012 року про виселення її сім'ї саме наявність відкритого виконавчого провадження входило до предмету доказування у справі і могло вплинути на висновки суду, внаслідок чого судами ухвалені незаконні рішення про виселення. Тому просила рішення Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3 про виселення, усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та стягнення майнової шкоди скасувати у зв'язку із нововиявленими обставинами, призначити справу до нового розгляду.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17 березня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача служби у справах дітей виконкому Івано-Франківської міської ради про виселення, усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та стягнення майнової шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_10 про відшкодування шкоди, завданої у зв'язку з вчиненням правочину під впливом обману, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що саме наявність відкритого виконавчого провадження про повернення квартири на момент ухвалення рішення від 20.04.2012 року входило у предмет доказування у справі про виселення, що відображалось у всіх судових рішеннях. Тому факт закінчення 03.08.2010 року виконавчого провадження є нововиявленою обставиною і міг вплинути на висновки суду, так як спростовує наявність на виконанні виконавчого листа про повернення квартири, адже в такому разі відсутній правовий механізм реалізації рішення від 15.05.2002 року, а відтак і підстава для задоволення позову ОСОБА_5 про виселення. З урахуванням цієї нововиявленої обставини, рішення від 20.04.2012 року було б іншим, якщо б даний факт був відомий. Адже саме внаслідок того, що виконавчий лист знаходиться на виконанні в ДВС та рішення про повернення квартири не виконано сторонами, і виник спір, за яким ухвалено рішення від 20.04.2012 року. Тому просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

До апеляційної скарги ОСОБА_6 приєдналася представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_4, яка в заяві зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, за змістом не відповідає вимогам ст. ст. 210, 212 ЦПК України, оскільки в ній не враховано вказівки ухвали апеляційного суду від 18.02.2015 року. Крім того, суддя Бабій О.М. не могла брати участь у розгляді заяви ОСОБА_6 про перегляд рішення суду у зв'язку з ново виявленими обставинами, оскільки 03.02.2014 року під її головуванням розглядалась заява ОСОБА_10 про видачу дубліката виконавчого листа у справі, по якій ухвалено рішення від 15.05.2002 року, так як цим виконавчим листом зобов'язується забезпечити примусове виконання рішення про виселення. Тому просить оскаржувану ухвалу від 17.02.2015 року скасувати.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_6 і ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали, відповідачка ОСОБА_2 погодилась із доводами апеляційної скарги. Інші особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про час і місце її розгляду, не з'явились, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2012 року первісні позовні вимоги ОСОБА_5 про виселення, усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та стягнення майнової шкоди, задоволено частково. Виселено ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3 з квартири по АДРЕСА_1, зобов'язавши їх усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_5 приміщенням квартири шляхом звільнення квартири від належного їм майна та ключів від вхідних дверей, будинкової книги, техпаспорту, договорів з комунальними підприємствами та розрахункових книжок по оплаті за житлово-комунальні послуги. В задоволенні решти вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третіх осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_10 про відшкодування шкоди, завданої у зв'язку з вчиненням правочину під впливом обману, відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2012 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено; в зустрічному позові ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2013 року рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2012 року в частині позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про виселення, усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та стягнення майнової шкоди скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2013 року рішення Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2012 року в частині позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7, законного представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи служби у справах дітей виконкому Івано-Франківської міської ради, про виселення, усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та стягнення майнової шкоди, залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2013 року рішення Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2013 року залишено без змін

Необхідними умовами нововиявлених обставин, на думку заявника є те, що виконавче провадження про зобов'язання ОСОБА_6 повернути квартиру ОСОБА_5 було завершено 03.08.2010 року, тобто на час винесення рішення суду від 20.04.2012 року. З відповідей органів ДВС підстави завершення виконавчого провадження не зазначені, а матеріали знищені за закінченням строків їх зберігання.

Суд першої інстанції, залишаючи заяву ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення, правильно керувався статтею 361 ЦПК України щодо підстав перегляду та роз'ясненнями, даними в пунктах 1, 5, 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" щодо процесуальних недоліків розгляду справи (неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів), які можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку, принципу правової визначеності та права заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на те, що при вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться у ст. ст. 362, 364 ЦПК України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що обставини, на які посилається заявник не мають істотного значення для розгляду даної справи, оскільки не спростовують покладених в основу судового рішення висновків. Той факт, що на час ухвалення рішення суду від 20.04.2012 року виконавче провадження в іншій справі було закінчено, не є істотною обставиною, тобто такою, що могла вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення.

Суд належним чином перевірив доводи заявника з урахуванням зібраних доказів та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_6, оскільки зазначені нею обставини не є нововиявленими, так як не мають істотного значення та не спростовують фактів, покладених в основу вказаного рішення.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє, ураховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, не могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома заявниці, то зміст судового рішення був би іншим, тому вони не є істотними, оскільки не спростовують покладених в основу судового рішення висновків.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Саме до таких висновків дійшов суд першої інстанції, ухвалюючи рішення від 20 квітня 2012 року про виселення ОСОБА_6 та членів її сім'ї з квартири по АДРЕСА_1, зобов'язавши їх усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_5 цією квартирою.

Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

У справі, про перегляд якої порушено питання ОСОБА_6, судами були розглянуті позовні вимоги ОСОБА_5 про виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності, а не про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Наявність чи відсутність виконавчого провадження у справі про визнання недійсним договору купівлі-продажу зазначеної квартири, укладеним 19.06.1997 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, судове рішення в якій від 15 травня 2002 року набрало законної сили, не впливає на висновки суду про виселення заявниці з підстав усунення перешкод у користуванні власністю і не є нововиявленими обставинами за змістом ст. 361 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що в суду першої інстанції не було правових підстав для скасування свого попереднього рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Посилання представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_4 на недопустимість повторної участі судді в розгляді справи колегія суддів відхиляє, оскільки суддя Бабій О.М. постановляла ухвалу в іншій справі, а не у вирішенні справи справи, що переглядається у зв'язку з нововиявленими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням вимог закону, тому підстав для її скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Беркій О.Ю.

Малєєв А.Ю.