Справа № 685/347/15-ц
Провадження № 2/685/119/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Бурлак Г.І.

при секретарі Перепелиці С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теофіполі

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики

встановив:

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи його тим, що 20.06.2009 року вона передала ОСОБА_2 10000 дол США, відповідач обіцяв повернути борг на першу вимогу, 13.02.2015 року вона вислала йому вимогу про повернення грошей, однак борг не повернуто. Просить стягнути з відповідача на її користь 10000 дол США.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснив, що в 2009 році його син та син відповідача потрапили в біду, відповідач обіцяв залагодити справу, тому він передав своєю невісткою ОСОБА_1 відповідачу 10000 дол США. Всупереч обіцянок, їх сини потрапили в місця позбавлення волі, адвокати, які привіз відповідач, не виконали своїх обовязків добросовісно, тому він вимагає у відповідача повернути гроші. Просив позов задовільнити.

Відповідач позов не визнав, пояснив, що дійсно в 2009 році виникла складна ситуація у його сімї і у сімї позивача. Гроші, про які зазначає позивач, він не позичав, оскільки вони йому їх дали по кримінальній справі.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно ст.ст.525,526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно ч.1 ст 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником певної грошової суми або речей.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 20.06.2009 року взяв у ОСОБА_1 10000 дол США (що підтверджується розпискою).

Представник позивача в судовому засіданні стверджував, що він передав невісткою зазначені кошти з тою метою, щоб відповідач витратив їх на адвокатів та інші потреби в кримінальній справі, по якій його син та син відповідача були підозрюваними, однак відповідач недобросовісно виконав свої обіцянки, в результаті чого його синові призначили покарання у виді позбавлення волі.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що суду не надано доказів того, що між відповідачем та позивачем був укладений договір позики грошових коштів, оскільки в розписці наданій позивачем, не вказано, що ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_1 10000 дол США, а зазначено «взяв», також нічого не зазначено про обовязок відповідача повернути вказані кошти.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 525,526, 625, 1046, 1048 ЦК України, ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, районний суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 10 днів з моменту проголошення рішення до апеляційного суду Хмельницької області через районний суд.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: