АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1230/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

з участю: представника Ґанджі Л. В. ОСОБА_6, представників ДНЗ «Веселка» ОСОБА_7

та ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Ґанджі ОСОБА_9 ОСОБА_6 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 26 березня 2015 року по цивільній справі за позовом Ґанджі ОСОБА_9 до Дошкільного навчального закладу «Веселка» с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_10 сільська рада с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та матеріальної і моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року Ґанджа Л.В. звернулась до суду з позовом до ДНЗ «Веселка» с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та матеріальної і моральної шкоди.

В обґрунтування своєї заяви Ґанджа Л.В. зазначала, що з 18 грудня 1990 року вона працювала на 0,5 посадового окладу завгоспа та 0,5 посадового окладу кастелянші в ДНЗ «Веселка» с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області.

Наказом № 5-к від 28 січня 2015 року «Про звільнення з посади Ґанджі Л.В.», позивача було звільнено відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Своє звільнення вважає незаконним, оскільки її з наказом про звільнення з роботи ознайомлено не було та копію особисто вона не отримувала, а лише витяг з наказу № 5-к від 28 січня 2015 року вихідний номер від 09 лютого 2015 року № 10 було надіслано поштою на адресу Ґанджі Л.В., що, на думку позивача, є порушенням норм ст. 149 КЗпП України.

Підставою для видачі наказу про звільнення, зазначаються акти про виявленні порушення від 14.01.2015 р. № 1, 17.01.2015 р. № 2, 22.01.2015 р. № 3, 27.01.2015 р. № 4, про існування яких позивачу відомо не було; протоколи профспілкових комітетів від 14.01.2015 р. № 4, від 15.01.2015 р. № 5 та профспілкових зборів колективу від 27.01.2015 р. № 6, в той час коли з 14.01.2015 р. позивач вийшла із членів профспілки, подавши відповідну заяву голові профспілкового комітету. А напис «Ознайомитися з наказом відмовилась» за підписом ОСОБА_8 здійснено особисто останньою без ознайомлення Ґанджі Л.В. з наказом.

У зв'язку з незаконними діями відповідача, стан здоров'я позивача погіршився, вона перебувала на лікуванні з 29 січня 2015 року по 06 лютого 2015 року, на яке витратила кошти в сумі 1035 грн. 35 коп., втратила нормальні життєві звязки, на відновлення яких необхідна додаткова затрата зусиль для організації свого життя, тому зазначені дії в сукупності змусили Ґанджу Л.В. звернутися за захистом своїх порушених прав до суду та просити поновити її на роботі, на 0,5 посадового окладу завгоспа та 0,5 посадового окладу кастелянші в ДНЗ «Веселка» с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області.

Стягнути з відповідача на користь Ґанджі Л.В. середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 січня 2015 року до дня поновлення на роботі.

Крім того, враховуючи, що незаконними діями відповідача було порушено її законні права на працю, що завдало їй моральних страждань, які полягають у втраті душевного спокою, перебуванні на стаціонарному лікуванні, оскільки така підстава звільнення унеможливлює нормальне працевлаштування, - позивач також просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку.

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 04 березня 2015 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_10 сільську раду с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області.

У ході розгляду справи судом першої інстанції, представник позивача за дорученням ОСОБА_11 заявою від 13 березня 2015 року збільшив позовні вимоги, доповнивши вимогою про скасування наказу № 91-к від 14 січня 2015 року ДНЗ «Веселка» с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 26 березня 2015 року в задоволенні позову Ґанджі Л.В. відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник Ґанджі Л.В. ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, обґрунтовуючи яку, зазначав, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, районний суд не направляв на вирішення профспілкового комітету подання про надання згоди на звільнення Ґанджі Л.В. одразу з двох посад, на яких позивач працювала по сумісництву, відповідно до ст. 102-1 КЗпП України.

Також зазначав, що в березні 2014 року Ґанджа Л.В. отримала травму перелом ключиці, яку з жовтня по грудень 2014 року змушена була вдруге лікувати. На час перебування позивача у відпустці та на лікуванні в період з жовтня по грудень 2014 року, її трудові обовязки в ДНЗ «Веселка» с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області виконувала інший працівник ОСОБА_12, яка на рівні з керівництвом дитячого навчального закладу мала доступ до облікової документації по руху товарно-матеріальних цінностей.

Починаючи з дня виходу на роботу (05 січня 2015 року) Ґанджа Л.В. завела нову облікову книжку за підписом та печаткою відповідача, до якої вносила відповідні записи. Районним судом даний доказ не було взято до належної уваги, що призвело до не правильного вирішення справи.

Крім того, оскаржувані накази не розмежовують порушення дисципліни, які скоїла позивач як працююча на 0,5 посадового окладу завгоспа та 0,5 посадового окладу кастелянші в ДНЗ «Веселка» с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області.

Посилаючись на вищезазначене та на те, що суд дав неналежну оцінку встановленим фактам, не в повній мірі зясував обставини, що мають значення для правильного та обєктивного вирішення справи, просив суд скасувати рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 26 березня 2015 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги Ґанджі Л.В. в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до розяснень п.2 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення» : «…Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК , а також правильно витлумачив ці норми. ».

А рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки повністю побудоване на повному і обєктивному розгляді в судовому процесі обставин справи в їх сукупності.

Так судом було встановлено, що позивач Ґанджа Л.В. перебувала в трудових відносинах з ДНЗ «Веселка» , працюючи в даному навчальному закладі на 0,5 ставки завгоспа та 0,5 ставки кастелянші /а.с.6/, будучи зайнятою повний робочий день.

Відповідно до наказу № 91-к від 14 січня 2015 року ДНЗ «Веселка» с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області Ґанджу Л.В. було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за допущені порушення посадових обовязків завгоспа і кастелянші /а.с.74/.

Статтею 142 КЗпП установлено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими в установленому порядку.

Порушення трудової дисципліни це невиконання чи неналежне виконання працівником, без поважних причин, обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обовязки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції.

У ДНЗ «Веселка» розроблені посадові інструкції завгоспа та кастелянші з якими була ознайомлена належним чином Ґанджа Л.В. /а.с.37-42/.

Відповідно до частини першої статті 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: - догана; - звільнення.

Згідно зі статтею 147-1 КЗпП дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) працівника.

Відповідно до статті 149 КЗпП за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

А у відповідності до статті 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. При цьому дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Як вбачається з наданих представником ДНЗ «Веселка» доказів - наказ №91-к був винесений повноважною особою. Винесенню даного наказу передувала службова перевірка фактів неналежного ставлення Ґанджі Л.В. до виконання своїх трудових обовязків і як завгоспа , і як кастелянші. Які були зафіксовані в акті від 14 січня 2015 року /а.с.64/ , що був складений комісією , в склад якої входили секретар профкому та 3 члени профкому, а також розгляд питання неналежного ставлення позивача до виконання посадових обовязків розглядався на засіданні профкому ДНЗ «Веселка» на якому було вказано позивачу на необхідність позитивного вирішення даного питання /а.с.52-53/. Після чого Ґанджа Л.В. подала заяву про вихід з профсоюзу /а.с.44/.

У свою чергу, Ґанджа Л.В. не надала суду доказів безпідставності дій керівника ДНЗ «Веселка» по притягненню її до дисциплінарної відповідальності та не спростувала наведені факти порушення нею трудової дисципліни.

Тому ,встановивши ці обставини, суд обгрунтовано вказав на відсутність підстав для задоволення вимог позивача про скасування наказу № 91-к від 14 січня 2015 року.

Також, як вбачається з численних актів від 17.01.2015р. №2,22.01.2015р. №3, від 27.01.2015р. №4 ) та пояснень працівників ДНЗ «Веселка» / а.с.57-63,75-71/ - після накладення на Ґанджу Л.В. вказаним наказом дисциплінарного стягнення , вона порушень , які послужили причиною притягнення її до дисциплінарної відповідальності , не усунула (інвентаризаційної книги не завела, графіку видачі білизни не склала, щотижневих заявок на продукти не виготовила) , на зауваження з приводу неналежного виконання нею посадових обовязків завгоспа і кастелянші не реагувала . Навпаки, спричиняла конфліктні ситуації на ґрунті ухилення нею від роботи повязаної з керівництвом господарською діяльності ДНЗ «Веселка» та забезпеченням умов зберігання ввіреного майна, і зокрема з забезпечення дошкільного навчального закладу необхідними для приготування дітям їжі продуктами харчування .

У звязку з чим наказом завідуючої ДНЗ «Веселка» № 5-к від 28 січня 2015 року «Про звільнення з посади Ґанджі Л.В.», позивача було звільнено відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України.

При цьому винесенню даного наказу передувала відповідна перевірка та обговорення питання систематичного невиконання Ґанджею Л.В. своїх посадових обовязків на розширеному засіданні профкому ДНЗ «Веселка» . З протоколу №16 якого вбачається, що працівники цього навчального закладу підтвердили факти систематичного порушення трудової дисципліни , які були зафіксовані в актах , по наслідкам якого було ухвалено рішення про надання згоди на звільнення Ґанджі Л.В. за п.3 ст.40 КЗпП україни /а.с.45-51/.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. № 9, розяснено, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення може бути визнано правомірним у разі:

- систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; - прогулу (у цьому разі після накладення стягнення відбувається звільнення);

- появи працівника на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння;

- вчиненням за місцем роботи розкрадання (у т. ч. дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач надав належні та достатні докази, які підтверджують факт вчинення позивачем систематичного невиконання нею без поважних причин обовязків, покладених на неї як завгоспа та кастеляншу , після застосовування заходів дисциплінарного стягнення. Натомість Ґанджа Л.В. не довела наявність фактів порушень з боку керівництва ДНЗ «Веселка» при винесенні наказу про її звільнення та не спростувала надані відповідачем докази про допущені нею систематичні порушення трудових обовязків.

Тому , встановивши ці обставини, суд обгрунтовано вказав на відсутність підстав і для задоволення вимог позивача про поновлення на роботі та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно, зважаючи на те, що суд першої інстанції не знайшов у діях відповідача порушень трудових прав позивача, то ним правомірно було також відмовлено і в задоволенні вимог Ґанджі Л.В. про стягнення з ДНЗ «Веселка» моральної шкоди.

Статтею 308 ЦПК України передбачено, що суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. І не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

А як вбачається з вищевикладеного - будь-яких суттєвих порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні даного рішення допущено не було, тому апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Ґанджі ОСОБА_9 ОСОБА_6 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 26 березня 2015 року - відхилити .

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 26 березня 2015 року по цивільній справі за позовом Ґанджі ОСОБА_9 до Дошкільного навчального закладу «Веселка» с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_10 сільська рада с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та матеріальної і моральної шкоди залишити без змін .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :