Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2015 Справа №607/8348/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Кунець Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради, за участю третьої особи Першої ОСОБА_4 Державної нотаріальної контори про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 міської ради, за участю третьої особи Першої ОСОБА_4 Державної нотаріальної контори про визнання права власності. З урахуванням уточнених позовних вимог зазначають, що 04.03.2011 року померла ОСОБА_5, яка доводиться матірю позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та дружиною ОСОБА_1. За час перебування у шлюбі позивача ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_5 ними була виплачена кооперативна квартира № 84, що знаходиться по вул. 15 квітня, 1 в м. Тернопіль, однак державна реєстрація права власності на дану квартиру проведена не була. Після смерті ОСОБА_5, відкрилася спадщина що складається з ? частини вищевказаної кооперативної квартири. Позивачі, які є спадкоємцями першої черги на майно померлої ОСОБА_5 звернулися до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом відмовлено їм у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірну квартиру. Тому ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири, як частку у спільному майні подружжя та право власності на 1/6 частку даної квартири в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_6, а ОСОБА_3, ОСОБА_2 просять визнати за ними право власності по 1/6 частині спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 В судовому засіданні позивачі позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просять його задовольнити.

Представник позивачів в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради в судове засідання не зявився, з невідомих на те суду причин хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували в зареєстровану шлюбі з 10.03.1973 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії VІІ УР №876054.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії І-ИД №423309) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( свідоцтво про народження серії І-ИД №315367) .

22.10.1979 року ОСОБА_5 видано на склад сімї, що складається з чотирьох осіб, ордер №1523 на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно довідки виданої ПП «СОВР» від 01.08.2009 року, ОСОБА_5 була членом житлово-будівельного кооперативу та їй належала кооперативна квартира АДРЕСА_2, загальною площею 48,19 кв.м. за яку повністю оплачений пайовий внесок в 1979 році.

Відповідно до статей 15, 16 Закону України "Про власність", який був чинним на момент виникнення та здійснення зазначених правовідносин, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України, відповідно до ст. 22 якого майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, і кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" після повної сплати подружжям у період їх сумісного проживання пайового внеску в ЖБК квартира є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

Відповідно до ст. 369, 370, 372 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, розпоряджаються за згодою всіх співвласників, мають право на виділ належної їм частки чи на поділ майна. При цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Таким чином судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 в м. Тернополі є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 оскільки набута останніми у власність за час перебування їх у шлюбі.

ОСОБА_5 померла 04.03.2011 року, про що видане свідоцтво про смерть І-ИД № 115936.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Таким чином, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 належать до спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_5.

29.04.2015 року державним нотаріусом Першої ОСОБА_4 нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті 04.03.2011 року ОСОБА_5, а саме на квартиру АДРЕСА_2 у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивачів, яке підлягає захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, з яких ? частина - частка у спільному майні подружжя, а 1/6 частка успадкована за законом після смерті дружини ОСОБА_5, та визнання права власності за позивачами ОСОБА_7, ОСОБА_2 по 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 як успадковані за законом смерті матері ОСОБА_5.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 328, 369, 370, 372, 386, 392, 1216, 1261, 1268, 1270 Цивільного Кодексу України, ст. 22 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини квартири №84 загальною площею 48,19 кв. м., що знаходиться по вул. 15 Квітня,1 в м. Тернополі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності 1/6 частину квартири №84 загальною площею 48,19 кв. м., що знаходиться по вул. 15 Квітня,1 в м. Тернополі в порядку спадкування за законом після смерті 04.03.2011 року ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину квартири №84 загальною площею 48,19 кв. м., що знаходиться по вул. 15 Квітня,1 в м. Тернополі в порядку спадкування за законом після смерті 04.03.2011 року ОСОБА_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Р.М.Грицак