Провадження № 2/161/4560/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 жовтня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі Турук І.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя.

Свій позов мотивує тим, що 13 вересня 2003 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Шацького районного управління юстиції, актовий запис № 37.

Від даного шлюбу у них народилось троє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Близько пяти років тому ОСОБА_2 виїхав за кордон, що стало фактичним припинення їхніх шлюбних відносин. 23 липня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства нею та ОСОБА_2 придбано квартиру АДРЕСА_1.

На підставі наведеного, просить суд, виділити у її власність ? частину квартири АДРЕСА_2.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_6 не зявився проте подав письмову заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності. Просить суд, позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, проте належним чином повідомлений про розгляд справи.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії І-ЕГ № 065036 від 13.09.2003 року відділу реєстрації актів громадянського стану Шацького районного управління юстиції, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 13 вересня 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.4 ).

Від даного шлюбу у них народилось троє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5, 6, 7).

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виконавчого комітету Луцької міської ради від 02.07.2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали у власність квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 в м. Луцьку, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна, матеріалами інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_4. (а.с. 11).

Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини (чоловіка) є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Згідно із зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною чи особистою приватною власністю зясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання.

Відповідно до ч.1 статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу).

Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Як роз'яснив Пленум Верховного ОСОБА_3 України у пункті 23постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60,69 СК України, частина 3ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3статті 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід виділити у власність ОСОБА_1 ? частину квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215, 218, 224 - 226 ЦПК України, ст.ст.60, 62,69, 70,71 Сімейного кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Виділити у власність ОСОБА_1 ? частину квартири АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.О.Подзіров