Справа № 747/411/15-ц
Провадження № 2/747/124/15
У Х В А Л А

15.07.2015 року суддя Талалаївського районного суду Чернігівської області Тіщенко Л.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Липівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИЛА :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом. Вимоги до позовної заяви передбачені ст. 119 ЦПК України.

Дана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Так, відповідно до п.п.3, 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що після смерті чоловіка вона прийняла спадщину, але доказів на підтвердження даного посилання у позовній заяві не зазначено. Також позивач ОСОБА_1 в позовні й заяві зазначає, що спадкоємців після смерті її чоловіка немає, в той час як до матеріалів позовної заяви додана довідка із сільської ради про склад сімї, де зазначено, що є ще син ОСОБА_2

Також позовною вимогою є визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, що належала покійному чоловіку позивача на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Але поскільки згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Даний документ діє до виділення земельної частки в натурі та засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Тому позивачу ОСОБА_1 необхідно конкретизувати свої позовні вимоги, так як у прохальній частині позовної заяви вона ставить перед судом вимогу про визнання права власності на земельну ділянку, хоча з позову вбачається, що земельна ділянка не була виділена в натурі, що взагалі неможливо зробити з точки зору діючого земельного законодавства.

Також позовна заява не містить підпису позивача всупереч вимогам ч.3 ст. 119 ЦПК України.

Тобто позивачу ОСОБА_1 необхідно конкретизувати свої позовні вимоги та усунути зазначені недоліки, привівши позовну заяву у відповідність з вимогами ст.ст. 119 ЦПК України.

Згідно ст. 121 ЦПК України, до позовної заяви, що не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, слід застосувати правила ч.1 ст. 121 ЦПК України, тобто залишити її без руху, надавши термін для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 120, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Липівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно залишити без руху, надавши позивачу термін в 5 днів з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

Розяснити позивачу, що якщо недоліки не будуть усунені у наданий термін, то позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала не оскаржується.

Суддя Л.В.Тіщенко