АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9022/15 Справа № 208/5397/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Дячков С. В. Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Калиновського А.Б.

за участі секретаря - Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Комерційний Банк «Новий» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Комерційний Банк «Новий» про визнання кредитного договору частково недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ПАТ «АКБ «Новий» звернувся з позовом до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «АКБ «Новий» посилався на те, що 09 липня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №2886308/01, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 50 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом 18% на рік, з кінцевим терміном повернення 08 липня 2010 року. Однак, в порушення умов договору, ОСОБА_3 свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим, станом на 01 липня 2013 року, утворилася заборгованість у розмірі 65 617 грн. 56 коп., яка складається із: 32 450 грн. - заборгованість за кредитом; 23 901 грн. 75 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 604 грн. 76 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 438 грн. 66 коп. - пеня за прострочення сплати відсотків; 222 грн. 39 коп. - пеня за прострочення строків сплати комісії, тому просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором №2886308/01 від 09 липня 2008 року укладеного між ПАТ «АКБ «Новий» та ОСОБА_3 у загальному розмірі 65 617 грн. 56 коп.

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ «АКБ «Новий» про визнання кредитного договору частково недійсним.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що між ним та банком 09 липня 2008 року було укладено кредитний договір №2886308/01, згідно з п. 1.3 кредитного договору: «Начисление комиссии за кредитное обслуживание производится ежемесячно в последний рабочий день месяца за текущий отчётный месяц в размере 250 грн. от суммы кредита, указанной в пункте 1.1. данного договора. Оплата комиссии за кредитное обслуживание проводится в следующие сроки: ежемесячно, не позднее последнего рабочего дня каждого месяца». Вважає, що банк встановив у кредитному договорі умови про нарахування платежів за управління кредитом, які суперечать чинному законодавству, тому просив визнати кредитний договір № 2886308/01 від 09 липня 2008 року, укладений між ним та ПАТ «АКБ «Новий» частково недійсним, а саме визнати недійсною умову, передбачену пунктом 1.3 кредитного договору №2886308/01 від 09 липня 2008 року: «Начисление комиссии за кредитное обслуживание производится ежемесячно в последний рабочий день месяца за текущий отчётный месяц в размере 250 грн. от суммы кредита, указанной в пункте 1.1. данного договора».

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 березня 2014 року залучено до участі у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5 (а.с.52).

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 серпня 2014 року позовні вимоги ПАТ «АКБ «Новий» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «АКБ «Новий» заборгованість у розмірі: 32 450 грн. - заборгованість по основній сумі боргу; 23 901 грн. 75 коп. - заборгованість по сплаті відсотків за період з 09 липня 2008 року по 30 червня 2013 року; 8 604 грн. 76 коп. - заборгованість по сплаті комісії за період з 09 липня 2008 року по 30 червня 2013 року; 438 грн. 66 коп. - сума пені за прострочення сплати відсотків за період з 01 липня 2012 року по 30 червня 2013 року; 222 грн. 39 коп. - сума пені за прострочення строків сплати комісії за період з 01 липня 2012 року по 30 червня 2013 року. Всього - 65 617 грн. 56 коп. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ «АКБ «Новий»про визнання кредитного договору частково недійсним відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.80-82).

У грудні 2014 року ОСОБА_2 - представник відповідача ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 серпня 2014 року (а.с.86-92).

Ухвалою суду від 19 грудня 2014 року заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 13 серпня 2014 року у справі за позовом ПАТ «АКБ «Новий» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ «АКБ «Новий»про визнання кредитного договору частково недійсним - скасовано (а.с.129).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року позовні вимоги ПАТ «АКБ «Новий» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «АКБ «Новий» заборгованість у розмірі: 32 450 грн. - заборгованість по основній сумі боргу; 23 901 грн. 75 коп. - заборгованість по сплаті відсотків за період з 09 липня 2008 року по 30 червня 2013 року; 8 604 грн. 76 коп. - заборгованість по сплаті комісії за період з 09 липня 2008 року по 30 червня 2013 року; 438 грн. 66 коп. - сума пені за прострочення сплати відсотків за період з 01 липня 2012 року по 30 червня 2013 року; 222 грн. 39 коп. - сума пені за прострочення строків сплати комісії за період з 01 липня 2012 року по 30 червня 2013 року. Всього - 65 617 грн. 56 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ «АКБ «Новий» про визнання кредитного договору частково недійсним відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.193-195).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 - представник ОСОБА_3 просить рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року змінити та задовольнити позовні вимоги банку частково і стягнути прострочені щомісячні платежі за кредитним договором №2886308/01 від 09 липня 2008 року за період з 03 липня 2010 року по 03 липня 2013 року, а саме: по тілу кредиту у розмірі 2 083 грн. 41 коп., по процентам за користування кредитом у розмірі 1 118 грн. 88 коп., по пені за прострочення сплати щомісячного платежу за період з 03 липня 212 року по 03 липня 2013 року у розмірі 312 грн. 51 коп., по комісії за користування кредитом у розмірі 7 704 грн. 76 коп., в решті позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення суду від 14 серпня 2015 року не оскаржується.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи між ПАТ «АКБ «Новий» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 2886308/01 від 09 липня 2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 50 000 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 18 % на рік, з кінцевим терміном повернення 08 липня 2010 року(а.с.8-9).

Надання кредиту у розмірі 50 000 грн. підтверджується прибутковим касовим ордером № 828_8 від 09 липня 2008 року (а.с.10).

ОСОБА_3 було допущено невиконання умов кредитного договору.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ «АКБ «Новий», станом на 01 липня 2013 року, заборгованість відповідача, ОСОБА_3, за кредитним договором становить: 32 450 грн. - заборгованість за кредитом; 23 901 грн. 75 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 604 грн. 76 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 438 грн. 66 коп. - пеня за прострочення сплати відсотків; 222 грн. 39 коп. - сума пені за прострочення строків сплати комісії (а.с.5-7).

У ст. 203 ЦК України визначено, що необхідною умовою для чинності правочину є вільне волевиявлення учасника правочину, яке відповідає його внутрішній волі.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що зазначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, що було дотримано у даному випадку.

Дії ОСОБА_3 свідчать про те, що його волевиявлення було вільним та відповідало його внутрішній волі та після підписання необхідних документів ОСОБА_3 отримав кредитні кошти.

Таким чином, матеріали справи та надані докази свідчать, що договір було укладено та ОСОБА_3 було допущено порушення його умов через неповернення кредиту та несплату відсотків за його користування.

Що стосується посилання ОСОБА_3 в своїй заяві на сплив строку позовної давності, то слід зазначити наступне, що відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У ст.257 ЦК України зазначено, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно квитанцій 25 вересня 2012 року ОСОБА_3 здійснив останню проплату в сумі 1000 грн. за вказаним кредитним договором (а.с.123).

З матеріалів справи вбачається, що банк звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою 09 липня 2013 року, тобто в межах строку позовної давності, оскільки остання проплата за спірним договором в сумі 1000 грн. була здійснена ОСОБА_3 - 25 вересня 2012 року, що свідчить про визнання ОСОБА_3 свого боргу перед банком та підтверджує переривання строку позовної давності, а тому сума кредитної заборгованості, яка сформована в результаті неналежного виконання відповідачем його боргових зобов'язань підлягає стягненню (а.с.123).

Також слід зазначити сума пені стягнута рішенням суду в межах річного строку - з з 01 липня 2012 року по 30 червня 2013 року- з часу звернення банку до суду зі вказаними позовними вимогами.

За таких обставин у даному випадку відповідачем не доведено, що настали обставини, які дають підставу для застосування строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що банк звернувся до суду першої інстанції із даним позовом із пропуском строку позовної давності щодо більшої частини щомісячних платежів по кредиту є необґрунтованими та безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді