Справа № 165/2360/14-ц Провадження № 22-ц/773/165/15 Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О.Р.
Категорія: 34 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів - Веремчук Л.М., Овсієнка А.А.

при секретарі - Кирилюку О.О.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, що діє самостійно та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біркам», Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа на стороні відповідача, ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1, що діє самостійно та в інтересах малолітнього ОСОБА_3, відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року позивач ОСОБА_1, діючи самостійно та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обгрунтування якого покликався на те, що 06 грудня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому на праві власності транспортного засобу марки «Мерседес» д.н. НОМЕР_1 та автомобіля марки «VOLVO FH 12/380» д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ТОВ «Біркам» ОСОБА_5 який застрахований Приватним акціонерним товариством (далі по тексту ПрАТ) «Українська пожежно-страхова компанія». В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а пасажир автомобіля ОСОБА_1 малолітній ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження. Після уточнення та збільшення позовних вимог, позивач просив стягнути з ТОВ «Біркам» на користь ОСОБА_1 24 219 грн. 99 коп. у відшкодування майнової шкоди, 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 1000 грн. франшизи. Стягнути на користь ОСОБА_3 з ТОВ «Біркам» 45 000 грн., з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Відшкодувати понесені по справі судові витрати.

23 грудня 2014 року рішенням Нововолинського міського суду позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ТОВ «Біркам» на користь ОСОБА_1 1 000 грн. франшизи, що не покрита страховим відшкодуванням, 243 грн. 60 коп. судового збору, 300 грн. витрат на правову допомогу, а всього 1 543 грн. 60 коп.

Стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 за заподіяну внаслідок дорожньо-транспортну пригоду малолітньому ОСОБА_3 3 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 700 грн. витрат на правову допомогу, а всього 3 700 грн.

Стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

В поданій на рішення суду першої інстанції апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, що діє самостійно та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 вважає оскаржуване рішення незаконним та необгрунтованим, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному об'ємі. Відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в поданій апеляційній скарзі вважає оскаржуване рішення незаконним через порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши думку головуючого-судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, тоді як апеляційна скарга відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відхиленню з наступних мотивів.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06 грудня 2013 року о 18 год. 00 хв. водій ТОВ «Біркам» ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки «VOLVO FH 12/380» д.н. НОМЕР_1 на а/д М-07 (442 км + 200м), не дотримався безпечної швидкості руху та не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Мерседес» д.н. НОМЕР_1, який у подальшому зіткнувся з трьома транспортними засобами, які отримали механічні пошкодження чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, що встановлено постановою Камінь-Каширського районного суду від 21 січня 2014 року (а.с. 9 зворот).

Цивільно-правову відповідальність водія ТОВ «Біркам» ОСОБА_5 було застраховано в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Договір страхування оформлений стаховим полісом № АС /1799255 від 25 листопада 2013 року. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю на одного потерпілого становить 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн., розмір франшизи 1 000 ґрн. (а.с. 116 зворот).

Згідно положень ст.ст. 979, 985, 988 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

Згідно зі статтями 3, 5 зазначеного Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Пунктом 2.1 ст. 2 Закону встановлено, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЦК України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У ст. 29 Закону зазначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до висновку про вартість матеріального збитку до звіту про оцінку транспортного засобу № 2013/2190 від 24 грудня 2013 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 57 054 грн. 42 коп., при цьому, ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди 39 433 грн. 52 коп. (а.с. 14-15).

У п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено порядок визначення розміру та відшкодування шкоди, якщо транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження. При цьому розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визначенням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

На виконання зобов'язань, що випливають із договору цивільно-правової відповідальності страховою компанією було виплачено позивачу ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 16 213 грн. 53 коп., із розрахунку 39 433 грн. 52 коп. ринкової вартості транспортного засобу, 22 220 грн. залишкової вартості транспортного засобу, за мінусом 1 000 грн. франшизи (а.с. 75 зворот).

У зв'язку з тим, що п. 32.7 ст. 32 Закону страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду, а також не відшкодовує суму франшизи, то відповідно до ст. 22 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню винною особою, оскільки ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачає відшкодування майнової шкоди в повному обсязі особою, що її завдала. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Таким чином, висновок суду про те, що розмір франшизи в розмірі 1 000 грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача ТОВ "Біркам" є правильним, і з ним погоджується колегія суддів.

Відповідно до п. 22.3 Закону потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, а саме: моральна шкода яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; моральна шкода яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо не самої, членів сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода, визначена пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, а саме якої особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна чи та, яка полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації страховиком не відшкодовується.

Така шкода відшкодовується судом на загальних підставах.

Згідно із пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Ст. 26-1 Закону визначено, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі п'яти відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Установлено, що внаслідок ДТП малолітньому ОСОБА_3 заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

У період з 07 грудня 2013 року по 13 грудня 2013 року останній вимушений був лікуватись, тимчасово втратив працездатність. Перебував на амбулаторному лікуванні в Нововолинській ЦМЛ з приводу забою грудного і шийного відділу хребта. Після отриманої під час страхового випадку травми, був обмежений в рухах, переносив фізичну біль, протягом місяця був звільнений з фізичної культури.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 просив відшкодувати ТОВ «Біркам» моральну шкоду, спричинену йому пошкодженням транспортного засобу та перенесенням психологічного стресу, стягнути з ТОВ «Біркам» та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, спричинену ушкодженням здоров'я та перенесенням психологічного стресу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення з страхової компанії на користь ОСОБА_1 спричиненої малолітньому ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі меншому, ніж 5 % страхової виплати, і приходить до висновку про стягнення 5 000 грн.

Враховуючи винні дії водія ТОВ «Біркам» ОСОБА_5, в результаті яких було вчинено ДТП та пошкоджено майно позивача ОСОБА_1, що завдало останньому емоційних страждань, необхідність проведення ремонту автомобіля, вирішення спору у судовому порядку, колегія суддів вважає, що суд необґрунтовано відмовив в позові в цій частині і вважає за необхідне стягнути із ТОВ «Біркам» на користь останнього моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. та 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди спричиненої малолітньому ОСОБА_3, внаслідок перенесеного фізичного болю та психологічного стресу.

Положеннями статті 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В судовому засіданні встановлено, що представник позивача ОСОБА_2 здійснював підготовку даного позову та відповідних матеріалів, приймав участь у судових засіданнях у суді першої інстанції (загальною тривалістю 04 год. 30 хв.). Сплата ОСОБА_1 своєму представнику ОСОБА_2 гонорару за надання йому правової допомоги у даній цивільній справі в розмірі 3000 грн. підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 39 (а.с. 28-29).

Згідно із ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі - Закон) від 20 грудня 2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої Законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Пропорційно до задоволених позовних вимог на користь ОСОБА_1, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 підлягає до стягнення з ТОВ «Біркам» 2052 грн. 63 коп., з ПрАТ «Українська пожежно страхова компанія» 947 грн. 37 коп. витрат на правову допомогу, які підтверджені наявними у матеріалах справи належними доказами.

Враховуючи те, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, то оскаржуване рішення, відповідно до вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Апеляційні скарги не містять доводів на спростування висновків суду щодо задоволення позову в частині решти позовних вимог.

Рішення суду в цій частині ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1, що діє самостійно та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 задовольнити частково, апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 грудня 2014 року у даній справі скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповіальністю «Біркам» на користь ОСОБА_1 3 000 (три тисячі) грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Біркам» на користь ОСОБА_1, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 10 000 (десять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди та 2052 (дві тисячі п'ятдесят дві) грн. 63 коп. витрат на правову допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 5 000 (п'ять тисяч) грн. у вішкодування моральної шкоди та 947 (дев'ятсот сорок сім) грн. 37 коп. витрат на правову допомогу.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді