Справа №751/3445/15-ц
Провадження №2/751/807/15
Рішення

Іменем України

30 квітня 2015 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Мороз К. В.

при секретарі Шестак К. В.

за участю позивача ОСОБА_1, представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання недійсним правочинів

Встановив

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним п.1.1 кредитного договору № 7/К-07 від 22 березня 2007 року та Кредитного договору № 7/К-07 від 22 березня 2007 року в цілому, який укладено між ТзОВ "Український промисловий банк" та ОСОБА_5 (сьогодні - ОСОБА_1); визнання недійсним договору іпотеки від 22 березня 2007 року, ТОВ "Укрпромбанк" та ОСОБА_5 (сьогодні - ОСОБА_1).

Мотивуючи вимоги тим, що у оспорюваному кредитному договорі не зазначено, що відповідач є уповноваженим банком на здійснення валютних операцій і відповідно позивачу не була надана інформація про те, що банк є уповноваженим на здійснення валютних операцій. Товариство з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" не був уповноваженим банком з надання кредиту готівкою іноземною валютою фізичній особі відповідно до ч.3 ст. 91 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 4, ст. 34, п.5 розділу VIII Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", п.3 ст. 1, ч.2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". При підписанні кредитного договору банком не було розраховано та надано повного розрахунку загальної вартості кредиту. Наявний графік зменшення ліміту заборгованості в якому погашення кредиту прописується без чіткого пояснення та деталей, сума щодо процентів і комісії взагалі ніде не прописані. У звязку з чим позивач не мав розміру повної суми витрат по кредиту, які він буде нести у результаті отримання і користування кредитом. Підпункти 2.9 - 2.12 кредитного договору не містять реквізитів рахунків, що є істотним порушення норм чинного законодавства. При підписанні кредитного договору позивачу не було надано інформацію про особу кредитодавця, його правоздатність та дієздатність. ОСОБА_6 свідомо не надав усю повну інформацію, оскільки при отриманні повної інформації у позичальника могли виникнути сумніви у раціональності придбання кредиту. Позивач у результаті своєї необізнаності, при укладанні кредитного договору не мав можливості консультуватися із спеціалістами відповідних галузей, що робить умови укладення кредитного договору нерівноправними. На порушення п.2 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" відповідач перед укладанням кредитного договору не надав в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту. Відповідачем було допущено істотне порушення прав позивача, як споживача фінансових послуг, через невиконання вимог закону щодо надання повної, своєчасної та достовірної інформації про послугу, що є предметом кредитного договору, у звязку з чим позивач був позбавлений можливості належним чином оцінити властивості такої послуги та можливі негативні для нього наслідки, що можуть настати внаслідок її отримання. Згідно п.3 ст. 548 ЦК України є підстави для визнання недійсним Договору іпотеки від 22 березня 2007 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Пояснив, що отримував кредит, як фізична особа, але тільки зараз побачив, що кредит є споживчим і дізнався про порушення свого права, як споживача. Умови кредитного договору виконував, але в звязку із підвищенням курсу іноземної валюти виконувати зобов'язання з 2010 року вже не міг. З первісним банком була домовленість про передачу предмета іпотеки у разі виникнення заборгованості, але зі змісту заочного рішення суду дізнався про наявність іншого банку і його претензій у вигляді стягнення грошових коштів. Заяву про перегляд заочного рішення не подавав. Про наявність прав споживача перед укладанням кредитного договору не повідомляли, ліцензії для ознайомлення не надавали, графік погашення не отримував, чому збільшилася комісія не розяснювали.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, що підставами недійсності п. 1.1 кредитного договору є визначення ліміту кредитування в іноземній валюті, що є порушення ч.3 ст. 91, ч.1 ст. 203 ЦК України, ч.1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ст. 5 Декрету КМ України № 15-93 від 19.02.1993 року. Підставами недійсності всього кредитного договору є порушення п.2 ст. 11, ст. 15, ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", п.1 ч.1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ст. 227 ЦК України. Договір іпотеки є похідним від кредитного договору, тому згідно п.3 ст. 548 ЦК України є підстави для визнання його недійсним.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що відсутні підстави для застосування наслідків пропуску строку звернення до суду, оскільки про порушення свого права позивач дізнався лише в 2015 році, коли звернувся за правовою допомогою.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, послалася на письмові заперечення а. с. 113-116. Зазначила, що є рішення Деснянського районного суду міста Чернігова, які набрали законної сили і встановлені обставини не підлягають доказуванню, позивачем пропущений строк позовної давності для оспорювання правочинів, ТОВ "Укпромбанк" мав ліцензію на здійснення валютних операцій, кредитний договір був укладений до прийняття Постанови Національного ОСОБА_6 України № 168 від 10.05.2007 року, закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії у часі. Заборона на укладання кредитного договору в іноземній валюті також була прийнята після підписання оспорюваного правочину. Сам кредитний договір та додатки свідчать, що кредит надавався фізичній особі. Пункти 7.1, 7.5, 7.9, 7.10 кредитного договору спростовують позовні вимоги.

Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 22 березня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 7/К-07 ( а. с. 54-60), згідно умов якого банк надає позичальнику відкличну невідновлювальну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти, на наступних умовах: ліміт кредитування 500000 дол. США, строк дії кредитної лінії 120 місяців, дата повернення кредиту 20 березня 2017 року, мета кредитування споживчі потреби, визначена процентна ставка, комісії. Виконання позичальником зобовязань за цим договором забезпечується іпотекою та порукою, що визначено розділом 3 кредитного договору. Пунктами 7.1 позичальник підтвердив факт письмового ознайомлення з умовами кредитування банка та отримання копії відповідного листа повідомлення про умови кредитування банка, за якими надається цей кредит. А також підтверджує те, що уважно ознайомився зі змістом цього договору, всі умови цього договору зрозумів, повністю з ним згоден, заперечень, зауважень та запитань не має, та зобовязується їх дотримуватися та виконувати. Додатком № 1 визначений графік надання траншів ( а .с. 61). Додаток № 2 містить графік зменшення ліміту кредитування, із визначенням періоду користування кредитом, заборгованості до і після часткового повернення кредиту ( а. с. 66-68). 13 жовтня 2008 року укладався додатковий договір № 1 до кредитного договору №7/К-07 від 22 березня 2007 року про викладення в новій редакції п. 1.7, 2.1 ( а. с. 62).

22 березня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір ( а. с. 110-112) на забезпечення вимог іпотекодаржателя за кредитним договором № 7/К-07 від 22 березня 2007 року.

З копії заяви на отримання кредиту від 01 березня 2007 року ( а. с. 78) вбачається, що ОСОБА_5 просив надати кредит із визначенням цільового призначення кредиту, виду кредиту, валюти кредиту та суми кредиту, яка запитується, строку кредиту, періодичність погашення і процентна ставка, яка запитується. Анкета позичальника фізичної особи ОСОБА_5 також датована 01 березня 2007 року ( а. с. 101-104).

Згідно копії свідоцтва про зміну імені ( а. с. 11) ОСОБА_5 23 жовтня 2014 року змінив прізвище, власне ім'я, по батькові після державної реєстрації імені: ОСОБА_7.

З копії банківської ліцензії № 67 Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк", дозволу № 67-5 виданого Товариству з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк", Додатку до дозволу № 67-5 від 27 червня 2005 року ( а. с. 69-72) вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" мало право на здійснення операцій з валютними цінностями: - неторговельні операції з валютними цінностями.

30 червня 2010 року згідно умов Договору про передачу активів та кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь ОСОБА_6 ( а. с. 73-74) ПАТ "Дельта-Банк" замінив Укрпромбанк як кредитора ( став новим кредитором).

27 березня 2012 року заочним рішення Деснянського районного суду міста Чернігова у справі № 2/2506/503/12 стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ "Дельта-Банк" 4337765 грн. 27 коп. заборгованості за кредитним договором, 2832 грн. судового збору. ( а. с. 44-46). Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що стягнення відбувалося згідно кредитного договору № 7/К-07 від 22 березня 2007 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" ( правонаступником якого є ПАТ "Дельта-Банк" та ОСОБА_5.

Підстави недійсності правочинів визначено ч.1 ст. 215 ЦК України, згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати недійсним кредитний договір № 7/К-07 від 22 березня 2007 року згідно ч.1 та ч.5 ст. 203 ЦК України та договір іпотеки відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України.

З досліджених в судовому засіданні доказів, а саме Банківської ліцензії № 67, Дозволу № 67-5 та Додатку до дозволу № 67-5, вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" станом на 22 березня 2007 року мало право на укладання кредитного договору в іноземній валюті, що не суперечить положенням ст. ст. 192, 524, 533 ЦК України, а тому відсутні підстави для визнання правочину кредитного договору №7/К-07 від 22 березня 2007 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_5 недійсним.

Умовами п. 7.1 кредитного договору № 7/К-07 від 22 березня 2007 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_5 визначено, що ОСОБА_5 підтвердив факт письмового ознайомлення з умовами кредитування банка та отримання копії відповідного листа-повідомлення про умови кредитування банку за якими надається цей кредит, а також уважно ознайомився із змістом цього договору, всі умови цього договору зрозумів, повністю погодився, заперечень, зауважень та запитань не мав.

Подача заяви на отримання кредиту та анкети позичальника фізичної особи 01 березня 2007 року свідчить, що оформлення кредиту здійснювалося протягом тривалого терміну, оскільки кредитний договір та договір іпотеки підписані 22 березня 2007 року. Зазначені обставини свідчать, що позивач мав можливість консультуватися із спеціалістами відповідної галузі до підписання кредитного договору. Виконання умов кредитного договору до 2010 року також свідчить про погодження позивача з умовами кредитного договору № 7/К-07 від 22 березня 2007 року.

Згідно ч.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" ( в редакції станом на 22 березня 2007 року) до кредитних умов входило дані про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо), згідно п. 7.1 кредитного договору позивач був ознайомлений з умовами кредитування банку, а тому відсутні підстави для визнання правочину недійсним з підстав порушення банком ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Зміст кредитного договору № 7/К-07 від 22 березня 2007 року містить дані юридичної особи та місцезнаходження кредитодавця, що відповідає вимогам п.1 ч.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", Банківська ліцензія підтверджує право здійснення окремих видів діяльності кредитодавця, умови кредитного договору свідчать, що позивач був письмово повідомлений ( п. 7.1).

Вищенаведені докази спростовують обґрунтування позовних вимог в частині наявності підстав визначених ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 227 ЦК України для визнання недійсним кредитного договору № 7/К-07 від 22 березня 2007 року, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Виконання умов кредитного договору з 22 березня 2007 року до 2010 року свідчить, що правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а саме отримання позивачем кредитних коштів, використання їх на споживчі потреби та повернення грошових коштів на умовах укладеного договору, а тому відсутні правові підстави визначені ч.5 ст. 203 ЦК України для визнання правочину недійсним. Також виконання умов кредитного договору свідчить про обізнаність позивача про номера рахунків банку на які потрібно здійснювати оплату, а тому суд не знаходить правових підстав для визнання правочину недійсним з підстав відсутності номерів рахунків в пунктах 2.9-2.12 кредитного договору № 7/К-07 від 22 березня 2007 року та додатковому договорі № 1 до кредитного договору № 7/К-07 від 22 березня 2007 року.

Оскільки в судовому засіданні не встановлені підстави для визнання недійсним кредитного договору № 7/К-07 від 22 березня 2007 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_5, тому відсутні підстави визначені ч.3 ст. 548 ЦК України для визнання недійсним Договору іпотеки від 22 березня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 і зареєстрованого в реєстрі за № 1048.

Керуючись ст. ст. 11, 15, ч. ч. 2, 6 ст. 19, ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", п.6 ст. 4, ч.3 ст. 5, ч.2 ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ст. ст. 15, 16, ч.3 ст. 91, ст. 192, ч.1, ч.5 ст. 203, ст. ст. 215, 227, 524, 533 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання недійсним правочинів відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К. В. Мороз