У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

19 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунальної установи «Міська стоматологічна поліклініка №4» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до комунальної установи «Міська стоматологічна поліклініка №4» (далі - КУ «Міська стоматологічна поліклініка № 4») про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з 15 червня 1998 року працювала у стоматологічній поліклініці № 6, яка після реорганізації від 23 грудня 2011 року отримала назву - Міська стоматологічна поліклініка № 4.

Пунктом № 1 наказу № 4 від 24 травня 2013 року позивачці було оголошено догану за систематичне невиконання планово-фінансових показників, неналежне виконання функцій посади лікаря-стоматолога-терапевта, порушення посадової інструкції та положення про ортопедичне відділення, безвідповідальне ставлення до своїх функціональних обов'язків, що проявилося у порушенні правил внутрішнього трудового розпорядку.

Наказом головного лікаря № 60-к від 06 червня 2013 року, за постійне невиконання фінансового плану, ОСОБА_4 переведено на 0,25 ставки у стоматологічне відділення № 2 та на 0,25 ставки в ортопедичне відділення № 2 з 10 червня 2013 року.

Наказом № 130-к від 01 листопада 2013 року головного лікаря КУ "Міська стоматологічна поліклініка № 4" п. 1,5 скасовано 0,25 ставки лікарю-стоматологу-терапевту ОСОБА_4 ортопедичного відділення № 2.

Наказом № 16-к від 21 січня 2014 року головного лікаря КУ "Міська стоматологічна поліклініка № 4", ОСОБА_4 звільнено з посади лікаря-стоматолога-терапевта по п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Вважаючи своє звільнення незаконним, позивачка просила визнати протиправними та скасувати: наказ від 24.05.2013 року за № 4; наказ від 06.06.2013 року за № 60к; наказ від 01.11.2013 року за № 130-к; наказ від 13.12.2013 року № 685; наказ від 21.01.2014 року № 16-к, поновити ОСОБА_4 на посаді лікаря-стоматолога-терапевта другого стоматологічного відділення з 21.01.2014 року; зобов'язати відповідача внести виправлення до трудової книжки ОСОБА_4 шляхом визнання запису №18 від 21.01.2014 року недійсним.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2015 року, у задоволенні позову було відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені судові рішення та справу передати на новий розгляд, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судами і при їх дослідженні та встановленні судами дотримані норми процесуального та матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди дійшли вірного висновку про те, що звільнення ОСОБА_4 було проведено з дотриманням вимог чинного законодавства.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов С.П. Штелик