Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої одноособово судді - Середи І.В.,

при секретарі - Стьопіну О.К.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 як опікун малолітнього ОСОБА_4, звернулася до суду з уточненим позовом до ОСОБА_5 та просила визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25.04.2003 р., ОСОБА_6 являвся власником квартири АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_6 не зареєстрував своє право власності у відповідних органах. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. 25 січня 2013 р., посилаючись на те, що ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем, ОСОБА_3 і інтересах малолітнього ОСОБА_4, звернулася до Четвертої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, однак надати нотаріусу оригінал свідоцтва про право власності на житло вона не змогла у зв'язку з тим, що його не було зареєстровано відповідно до закону. Оскільки існують перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, ОСОБА_3 змушена звернутися до суду з даним позовом для захисту прав ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача частково заперечував проти вимог посилаючись на те, що мати ОСОБА_5 мала намір зареєструвати квартиру на обох синів, приватизація почалася ще в 1993 році, однак вона померла. Він як син мав би право на частку квартири після смерті матері. Його брат ОСОБА_7 оформив приватизацію лише на себе, тоді як відповідач по розподілу після закінчення навчання поїхав до Мурманська де працював та проживав, але кожен рік приїздив до брата. Крім того, ОСОБА_6 після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом не зареєстрував свого права власності, в даній квартирі не проживав та не був зареєстрований. На момент відкриття спадщини після смерті матері та брата він був пенсіонером та мав право на обов'язкову частку у спадщині. Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 має право на ? частини квартири.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом було встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 квітня 2003 р.,, посвідченого державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори Туйск Ф.Л., ОСОБА_6 одержав у спадщину квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.5).

Право власності на зазначене в свідоцтві майно підлягало державній реєстрації в КП «ОМБТІ та РОН», але за життя ОСОБА_6 не переоформив права власності на успадковане майно.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, про що 08 серпня 2012 р. було зроблено відповідний актовий запис № 7711 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції, (а.с.3).

Ще раніше, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_9, про що 25 серпня 2011 р. було зроблено відповідний актовий запис № 1369 Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, (а.с.4).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4, батьками якого зазначено ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (а.с.6).

Як видно з спадкової справи №69/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 заведена спадкова справа на підставі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3, діючої в інтересах ОСОБА_4. З заявою про прийняття спадщини також звернувся і відповідач, який є братом ОСОБА_7.

Згідно з Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджених наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 р. №7/5 п.1.4., обов'язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо реєстрації речових прав квартиру АДРЕСА_1 на від 27.08.2014 р. року №26060572, відомості відсутні. (а.с.53).

Згідно з вимогами ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки.

Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно листа державної реєстраційної служби України від 03.01.2013 р. №397-06-15-13 щодо питань, пов'язаних з проведенням державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень

Як було судом встановлено, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно на вказану квартиру за спадкодавцем у позивача відсутній.

ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги за законом щодо майна свого батька, його опікун вчинила усі дії щодо прийняття спадщини, подавши заяву у визначений строк, однак відсутність оригіналу правовстановлюючого документу перешкоджає їм в оформленні свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса.

Нормами статті 8 ЦК та ЦПК України регламентовано вирішення справ відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад (цивільного) законодавства. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечності законодавства, що регулює спірні відносини.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати Книгу третю ЦК України, зокрема Главу 24 «Набуття права власності» ст.328, оскільки Книга шоста «Спадкове право» ЦК України, не передбачає набуття права власності на спадкове майно за рішенням суду, а у нотаріуса, як особи, чия діяльність направлена на захист цивільних прав, відсутні правові підстави для видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину за законом.

На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки вказані факти знайшли своє підтвердження, тому відповідно до ст.328 ЦК України необхідно визнати право власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1., після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_6.

Доводи відповідача про наявність у ОСОБА_6 лише права власності на ? частини квартири, суд не приймає до уваги оскільки відповідач померлому доводився рідним дядьком і відноситься до третьої черги спадкоємців за законом , відповідно до ст.1263 ЦК України, а не до першої черги спадкоємців. Посилання в запереченні на право його участі приватизації та на право спадкування після смерті матері та брата, взагалі спростовуються наявними матеріалами, оскільки власником квартири на підставі приватизації був ОСОБА_7, який в наступному при житті розпорядився квартирою та склав заповіт на ім'я свого сина ОСОБА_6.

Керуючись ст.ст.10,11,58,60,64,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: