Справа № 439/1298/14 Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Провадження № 22-ц/783/563/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
Категорія справи: 41
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М. і Копняк С.М.,

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, представника відповідача Заболотного М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 поданої в інтересах ОСОБА_3 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСББ "Галина" про спростування недостовірної інформації, стягнення майнової та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недостовірною, такою, що не відповідає дійсності та принижує честь та гідність ОСОБА_3 інформацію поширену у оголошенні ОСББ "Галина" про те, що ОСОБА_3 крала гроші з об"єднання.

Зобов"язано ОСББ "Галина" спростувати поширену недостовірну інформацію у оголошенні, яке розмістити на дошці оголошення ОСББ "Галина".

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника - ОСОБА_4 оскаржила ОСОБА_3. Вважає рішення суду несправедливим, незаконним, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, постановлене із порушенням норм матеріального та процесуального права, постановлене в результаті взяття до уваги аргументів однієї сторони та відхиленням без пояснень - іншої сторони, в зв"язку з чим рішення підлягає до скасування в частині відмовлених позовних вимог. В апеляційній скарзі просить рішення Бродівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року частково залишити в силі, а саме: в частині визнання недостовірною, такою, що не відповідає дійсності та принижує честь та гідність ОСОБА_3 інформацію поширену у оголошенні ОСББ «Галина» про те, що вона крала гроші з об'єднання, зобов'язання ОСББ «Галина» спростувати поширену недостовірну інформацію у оголошенні, яке розмістити на дошці оголошень ОСББ «Галина» та стягнення в користь ОСОБА_3 сплачених судових витрат в розмірі 243 грн 60 коп; а в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог: стягнення витрат на лікування ОСОБА_3 в розмірі 424 грн 60 коп, стягнення на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 8000 грн та відшкодування витрат пов'язаних із отриманням правової допомоги в розмірі 1000 грн.- скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, згідно якого стягнути з відповідача ОСББ "Галина" на користь позивача ОСОБА_3 в частині відшкодування витрат пов'язаних із придбанням ліків в розмірі 424 грн 60 коп., відшкодування моральної шкоди в розмірі 8000 грн., витрати пов'язані із отриманням правової допомоги в розмірі 1900 грн, в тому числі: консультації, зібрання доказів та підготовка позовної заяви від 30.07.2014 року 400 гри, участь у судовому засіданні 08.09.2014 року та 09.10.2014 року 600 грн., підготовка апеляційної скарги 400 грн., витрати пов'язані із явкою до Апеляційного суду Львівської області 200 грн. та участь у судовому засіданні 300 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 11 червня 2014 року на дошці оголошення ОСББ "Галина" в під»ізді будинку АДРЕСА_1 було розміщено оголошення із списком осіб у яких наявна заборгованість по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території та в нижній частині оголошення міститься великими літерами текст наступного змісту "ОСОБА_3 прошу не обривати оголошення а то розвішаю звіти де ти крала гроші з нашого об"єднання".

Задовольняючи позов частково та визнаючи недостовірною, та такою, що не відповідає дійсності та принижує честь та гідність ОСОБА_3 інформацію поширену у оголошенні ОСББ "Галина" про те, що ОСОБА_3 крала гроші з об"єднання, суд виходив з тих підстав, що позивачем доведено факт поширення інформації шляхом розміщення її на дошці оголошень ОСББ "Галина", а відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів у підтвердження дійсності поширених ним відомостей, що стосуються позивача.

З рішенням суду в даній частині позивач погодився, однак не погодився з ним в частині відмовлених позовних вимог.

В задоволенні позову в частині стягнення з відповідача витрат на лікування позивача, суд відмовив, оскільки встановив причинного зв"язку між діями відповідача та хворобою позивача, також суд першої інстанції не знайшов підстав для стягнення в користь позивача 1000 грн. за оплату витрат пов"язаних з отриманням правової допомоги, оскільки жодних документів про опалу вказаної суми позивачем не представлено.

Відмовляючи позивачу в стягненні з відповідача 8000 грн. моральної шкоди, суд прийшов до висновку, що позивач отримав відшкодування моральної шкоди внаслідок моральної сатисфакції, яка не піддається фінансовій оцінці, внаслідок досягнення бажаного результату - констатування судом факту неправдивості поширеної інформації, яка підлягає спростуванню.

З таким рішенням суду відповідач погодився в повній мірі, так само як і погоджується з ним колегія суддів апеляційної інстанції.

Виходячи зРроз'яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд підставно відмови позивачу в задоволенні вимог про стягнення 8000 грн. моральної шкоди та 424.,60 грн. майнової шкоди, витрат на придбання ліків, оскільки ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції позивач не довів суду існування причинного зв"язку між діями відповідача та хронічною хворобою ОСОБА_3, 1954 року народження (гіпертонічна хворобо 2 ступеня).

З урахуванням конкретних обставин даної справи, колегія суддів погоджується, що ОСОБА_3 було спричинено моральну шкоду, однак така не спричинила втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, погіршення здібностей або позбавлення її можливості їх реалізації, створення незручності та клопоту для неї та членів її родини, порушення її звичного ритму життя у з"язку з діями відповідача, а саме вивішенням оголошення, яке є предметом розгляду даної справи.

Що ж до вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат, пов"язаних з отриманням правової допомоги, то слід зазначити наступне:

Статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків ненадання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Витрати на правову допомогу в цивільно - процесуальному законодавстві, виходячи із змісту ст.ст. 40, 42, 84, 88 ЦПК України - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов"язані з наданням цій стороні правової допомоги під час вирішення цивільної справи.

Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що є видами адвокатської діяльності.

Статтею 30 згаданого закону передбачено, що гонорар є форма винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо, визначається в договорі про надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_3 та адвокатом - ОСОБА_4 укладено два Договори про надання юридичної допомоги 16 червня 2014 року та 18 червня 2014 року /а.с. 22, 123/.

Даним договором передбачено, що за виконання Угоди клієнт в момент її укладення сплачує фіксовану суму, обумовлену даною угодою, якщо інше не передбачено даною Угодою.

У разі суттєвого зростання обсягу допомоги, який на момент укладення Угоди не був врахований, розмір гонорару за домовленістю сторін збільшується.

Оскільки даним договором передбачено, що за виконання угоди в момент її підписання клієнта сплачує фіксовану суму, позивачем не представлено доказі про оплату послуг адвоката на момент підписання договорів від 16 червня 2014 року та 18 червня 2014 року і на скільки саме зріс обсяг допомоги, який на момент укладення цих Угод не був врахований.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсаційних витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» установлено, що граничний розмір витрат, пов`язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Надавши разом із апеляційною скаргою квитанцію від 24 жовтня 2014 року №251/14 за надання правової допомоги, апелянт не звернув увагу, що законодавством установлено граничний розмір їх компенсації, а позивачем не надано детального розрахунку сум, витрачених ним на правову допомогу, виходячи із реальної погодинної участі його захисника у цивільному провадженні. Також покликання апелянта в апеляційній скарзі на дану квитанцію, що її сума включає в себе консультації, зібрання доказів та підготовка позовної заяви від 30.07.2014 року, участь у судових засіданнях, підготовка апеляційної скарги та витрати пов"язані із явкою до Апеляційного суду Львівської області та участь у судовому засіданні суперечить самими договорами про надання правової допомоги, оскільки при їх підписанні клієнт сплачує фіксовану суму, а отже як мінімум за написання позовної заяви позивач зобов"язаний був сплатити ще 16 червня 2014 року, при підписанні першого договору, однак такої квитанції суду не представлено.

Згідно з вимогами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З врахуванням вищенаведеного, висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам цивільного законодавства, які регулюють спірні правовідносини. Порушень норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Жодний з доводів апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_4 поданої в інтересах ОСОБА_3 слід відхилити, а рішення Бродівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 поданої в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.М. Курій

С.М. Копняк