Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Шалоти К.В.,

за участю: секретаря судового засідання Яковенко О.В.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області про визнання права власності на самочинне будівництво , -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просила визнати за нею право власності на прибудову, загальною площею 62,3 кв. м, що позначена на плані квартири літерою "Б-3"; надбудову, загальною площею 75,2 кв. м, що позначена на плані квартири літерою "Б-4"; мансарду, загальною площею 31,2 кв. м, що позначена на плані квартири літерою "Б-5", що розташовані в АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначила, що 28 грудня 2005 року на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2005 року вона стала власником квартири АДРЕСА_1, до якої упродовж 2007-2008 років добудувала прибудову, яка складається з : коридору (площею 3,7 кв.м), санвузла (площею 4,8 кв. м), кухні (площею 17,4 кв. м), гаража (площею 26,2 кв. м); надбудову, яка складається з : санвузла (площею 2,8 кв. м), побутової кімнати (площею 2,0 кв. м), кабінету (площею 11,4 кв. м), гостьової кімнати (площею 36,3 кв. м), коридору (площею 8,3 кв. м); та мансарду, яка складається з : коридору (площею 6,4 кв. м), туалету (площею 1,6 кв. м), літньої кімнати (площею 15,9 кв. м), право власності на яку просить визнати в судовому порядку.

В судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі.

Відповідач Житомирська міська ради в судове засідання не з'явилася, пояснень по суті спору не надало, надала заяву в якій просить суд справу розглянути за відсутності їхнього представника.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надавали.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов таким, що не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 28 грудня 2005 року ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. 28.12.2005 року (а.с.7-8).

Відповідно до техічного паспорту від 18.04.2005 року квартири АДРЕСА_1, розміщеної на І поверсі 1 поверхового будинку вбачається, що остання складається з: двох кімнат загальною житловою площею 39,2 кв.м., а саме: жилої кімнати №1 - площею 22,6 кв.м., жилої кімнати №2 - площею 16,6 кв.м.; кухні - площею 6,4 кв.м, ванної кімнати - 1,7 кв.м., 2 коридори - площею 4,8 та 6,7 кв.м. (а.с. 11-12).

З наданої копії технічного паспорту від 07.10.2011 року квартири АДРЕСА_1, розміщеної на І-ІІ поверсі 2-поверхового будинку, вбачається, що остання складається з: жилої кімнати №1 - площею 22,6 кв.м., жилої кімнати №2 - площею 16,6 кв.м.; кухні - площею 17,4 кв.м, санвузла - площею 4,8; 2,8 кв.м., туалет - площею 1,6 кв.м., коридор площею 3,7; 7,4; 8,3; 6,4 кв.м., вітальні 36,3 кв.м, кабінету - площею 11,4 кв., кладочки 2,0 кв.м., літньої кімнати - площею 15,9 кв.м., гаражу - площею 26,2 кв.м. (а.с. 13-15).

Довідкою управління регулювання земельних відносин Житомирської міської ради №01-17/1971 від 29.12.2010 року підтверджується, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 знаходиться у спільному користуванні усіх співвласників і може бути оформлена лише об'єднанням співвласників багатоквартирного житлового будинку, виділення будь-кому із співвласників частини земельної ділянки та подальше її оформлення не можливе (а.с.26).

Відповідно до вимог статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом.

Норма стаття 376 п.5 ЦК України передбачає, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Проте, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 ЦПК України. У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

В пункті 27 вказаної постанови зазначено, що розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв'язку із цим положення частини п'ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу.

Прийняття в експлуатацію таких об'єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року N 91.

Проте, матеріали справи не містять жодного дозвільного документа, необхідність отримання яких визначена містобудівним законодавством (зокрема, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»), а також доказів того, що збудоване нерухоме майно на час розгляду справи було прийняте в експлуатацію та пройшло державну реєстрацію. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області з заявою про прийняття об'єкта в експлуатацію.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна (тобто нове будівництво, реконструкцію зі зміною площі та зайняттям земельної ділянки, прибудови, надбудови), не набуває права власності на нього.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не бере до уваги наявні в матеріалах справи копії заяв співвласників будинку по АДРЕСА_1, в яких останні не мають претензій та не заперечують проти оформлення за ОСОБА_1 самовільно збудованої прибудови до квартири АДРЕСА_1, оскільки останні не є належними та допустимими доказами, з якими закон повязує набуття права власності на самочинне будівництво.

Таким чином, за відсутності доказів про те, на якій земельній ділянці розташована спірна житлова будівля, кому саме належить дана земельна ділянка, наявності у позивача необхідної містобудівельної документації, а також доказів про прийняття в експлуатацію вказаного нерухомого майна та його державної реєстрації, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову про визнання за позивачем права власності на самочинно прибудоване та надбудоване нерухоме майно до квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області про визнання права власності на самочинне будівництво - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя К. В. Шалота