Справа № 546/301/15-ц
Номер провадження 2/546/193/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2015 року селище Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого-судді - Горулька О.М.

при секретарі - Гудзенко С.В.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Решетилівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої невиконанням судового рішення, -

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 з посиланням на приписи статей 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України звернувся до суду із позовом, в якому просить стягти з відповідача на його користь матеріальні збитки у розмірі 39855,84 грн., а також моральну шкоду у розмірі 25000 грн., завдані йому невиконанням відповідачем вироку Решетилівського районного суду Полтавської області від 20 січня 2014 року в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07 лютого 2014 року відділом ДВС Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області було відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1/546/1/14, виданого 05 лютого 2014 року Решетилівським районним судом Полтавської області. Згідно цього виконавчого листа відповідача було зобов'язано сплатити на його користь 21364 грн., що в перерахунку на долари США за курсом валют, який існував станом на 07.02.2014 років становить 2472,97$. Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від сплати боргу. Вважає, що за період невиконання відповідачем судового рішення у зв'язку девальвацією національної валюти гривні по відношенню до долара США борг відповідача за вказаним вище виконавчим листом зріс до 61219,84 грн., різниця між цією сумою та сумою, стягнутою судом, становить 39855,84 грн. Крім того зазначив, що внаслідок невиконання відповідачем судового рішення, неналежної роботи державної виконавчої служби та державної казначейської служби він відчуває сильні моральні страждання, був змушений неодноразово звертатися до суду із позовами на бездіяльність цих органів. Завдану моральну шкоду він оцінює у 25 000 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги зменшив, з урахуванням офіційного курсу долара США станом на 06.05.2015 року просить стягти з відповідача на його користь різницю між сумою, стягнутою судом, та вартістю 2472,97 $ в гривневому еквіваленті у розмірі 26904,32 грн., та моральну шкоду у розмірі 25 000 грн., підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, і крім того пояснив, що на даний час відповідачем борг частково виплачений, залишилося невиплаченими 18471,86 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, вважає його безпідставним, і суду пояснив, що на даний час він є безробітним, в силу своїх можливостей виконує судове рішення, на вимогу державного виконавця сплачував за виданими державним виконавцем квитанціями суми по 100 грн., одначе не знає, куди направлялися ці кошти.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно ст. 22 ЦК України:

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

· Збитками є:

· втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

· доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Із матеріалів справи вбачається:

20 січня 2014 року Решетилівським районним судом Полтавської області відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України та засуджено до громадських робіт на строк - 240 годин. Цим же вироком було частково задоволено цивільний позов потерпілого - позивача ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 14364 грн., а також на відшкодування моральної шкоди - 7000 грн., що підтверджується доданою до позовної заяви копією вироку (а.с. 5-6).

Даний вирок не змінений, не скасований і 05 лютого 2014 року набрав законної сили.

05 лютого 2014 року за цим вироком Решетилівським районним судом Полтавської області було видано виконавчий лист № 1/546/1/14 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 вказаних вище сум матеріальної та моральної шкоди (а.с. 7).

Як вбачається із змісту позовної заяви, 07 лютого 2014 року державним виконавцем було відкрите виконавче провадження з виконання зазначеного вище виконавчого листа.

Згідно доданих до позовної заяви платіжних доручень № 9329 від 10.11.2014 року, № 9474 від 14.11.2014 року та № 10546 від 23.12.2014 року позивачеві ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу відповідача ОСОБА_2 було перераховано відповідно 916,72 грн., 550,36 грн. та 1425,06 грн (а.с. 9).

Із доданих до заяви від 06.05.2015 року про уточнення позовних вимог копій заяв позивача ОСОБА_1 та відповідей на ці заяви вбачається, що на протязі 2014-2015 років між позивачем, відділами ДВС та органами місцевого самоврядування велася активна переписка з приводу невиконання вироку Решетилівського районного суду Полтавської області від 20 січня 2014 року в частині відшкодування потерпілому ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди, стягнутої з відповідача зазначеним вище вироком Решетилівського районного суду Полтавської області.

Судом встановлено, що при розгляді кримінальної справи по обвинуваченню відповідача ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, судом було встановлено розмір матеріальної та моральної шкоди, завданої відповідачем позивачеві ОСОБА_1, і вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 20 січня 2014 року ця шкода з відповідача на користь позивача стягнута. Дана обставина в контексті ч. 3 ст. 61 ЦПК доказуванню в даній справі не підлягає.

В даних правовідносинах розмір матеріальної та моральної шкоди не знаходиться в залежності від курсу національної валюти по відношенню до валют інших держав, у тому числі - і по відношенню до долара США. Діюче законодавство не передбачає можливості подальшої зміни розміру встановленої судовим рішенням та стягнутої матеріальної і моральної шкоди у зв'язку із девальвацією чи ревальвацією національної валюти.

За таких обставин посилання позивача на те, що внаслідок девальвації національної валюти - гривні розмір завданої йому злочином шкоди збільшився є помилковим і позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також не є майновою шкодою в розумінні ст.ст. 22, 1166 ЦК України девальвація гривні за період невиконання відповідачем вироку суду в частині, що стосується цивільного позову.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок невиконання відповідачем вироку суду в частині, що стосується цивільного позову, суд зважає на те, що за змістом роз'яснень, наданих у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін в встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Аналіз досліджених судом доказів свідчить про те, що спір між сторонами виник на стадії виконання судового рішення.

Судом встановлено, що за вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 20 січня 2014 року в частині цивільного позову судом видано виконавчий лист, цей виконавчий лист пред'явлено до виконання і здійснюється виконавче провадження з примусового виконання цього виконавчого листа.

Згідно ч. 1 ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Правовідносини, що виникли між сторонами на стадії примусового виконання судового рішення регулюються Законом України «Про виконавче провадження», який не допускає відшкодування моральної шкоди божником стягувачу у разі несвоєчасного виконання судового рішення.

З огляду на це правові підстави для задоволення позову і в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відсутні.

Статтею 625 ЦК України передбачено:

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

· Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем вимог про стягнення з відповідача сум, зазначених в частині 2 статті 625 ЦК України, не заявлено.

За відсутності цих вимог позивача суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, де зазначено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, не має правових підстав для застосування ст. 625 ЦК України та стягнення з відповідача передбачених цією статтею сум.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 3, ст.ст. 10, 11, ч.1 ст. 15, ч. 3 ст. 61, ст.ст. 60, 212, 214 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

Р І Ш И В :

у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Полтавської області через Решетилівський районний суд.

Головуючий: