Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної залиттям квартири, -

встановив:

Позивачка звернувся до суду із зазначеним позовом та просила стягнути з відповідачки матеріальну шкоду в розмірі 2 000,00 грн., моральну шкоду 2 000 грн., та сплачений судовий збір. В обґрунтування вимог посилалася на те, що 01.10.2014 року відбулося залиття належної їй кв. АДРЕСА_1. Причиною залиття квартири зазначає підтікання приладу обліку споживання води в місцях з'єднання з трубопроводом в квартирі № 98, що розташована поверхом вище, оскільки при огляді зазначеної квартири працівниками КП «ЖКС «Північний» було виявлено аварійний стан зазначеного приладу. В обґрунтування розміру шкоди посилалася на те, що внаслідок залиття вона здійснила відновлювальний ремонт і витрати на матеріали та роботу склали 2 000, 00 грн. Суму матеріальної шкоди розрахувала самостійно. В частині стягнення моральної шкоди пояснила, що залиття та пошкодження належного їй майна викликало сильний емоційний стрес, а за показаннями лікарів їй взагалі заборонено хвилюватися.

В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, з будь якими заявами та клопотаннями до суду не зверталася.

Відповідачка вимоги позову не визнала та подала письмові заперечення посилаючись на те, що позовні вимоги не доведені та не підтверджені жодним доказом (а.с. 20). В судове засідання відповідачка не з'явилася, про місце та час його проведення повідомлена належним чином, причини неявки не повідомляла та від неї не надходила заява про розгляд справи за її відсутності.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що 01.10.2014 року відбулося залиття кв. АДРЕСА_1 власником якої є ОСОБА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності (а.с. 4). Згідно до акту про залиття від 07.10.2014р., в квартирі залита стеля санвузла площею біля 1 кв.м., також на стелі виявлена тріщина штукатурки довжиною 0,5 м, причиною залиття зазначено - аварійний стан приладу обліку водопостачання, підтікання приладу обліку споживання води в місцях з'єднання з трубопроводом в квартирі № 98, що розташована поверхом вище (а.с.6).

В силу частин 1-3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою - другою статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 59 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок відшкодувати завдану матеріальну шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії (бездіяльність) останнього були неправомірні, між діями і завданою шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а відповідач подає докази про те, що шкоду завдано не з його вини. За відсутності однієї з передбачених підстав, а саме недоведеності позивачем факту завдання шкоди за участю відповідача, відсутності безпосереднього причинного зв'язку між діями та завданою шкодою, не доведення позивачем розміру завданої шкоди, обов'язок по відшкодуванню шкоди у її заподіювача відсутній, а позов задоволенню не підлягає (п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року із змінами і доповненнями від 24.10.2003 р.).

Суд не приймає до уваги посилання позивачки на розмір розрахованого нею відновлювального ремонту, оскільки потерпілому відшкодовуються збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна (матеріальна шкода). Щодо стягнення вартості відновлювального ремонту, такі вимоги можуть бути заявлені у тому разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження, за одержані за рішенням кошти перевищили суму отриманого відшкодування, потерпілий з цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи відповідальної за шкоду. Тобто, такі вимоги заявляються після того, як пошкоджена річ буде відремонтована і понесені потерпілим витрати на ремонт (що має бути підтверджено належними доказами) перевищать суму отриманого за рішенням суду відшкодування (п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року із змінами і доповненнями від 24.10.2003 р.).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_1, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження завдання шкоди її майну та розміру завданої шкоди.

За тих самих підстав, суд не приймає до уваги розраховані позивачем необхідні витрати на проведення ремонту, оскільки ціни на такі роботи не можуть бути підтверджені накладною та власним розрахунком (а.с. 7, 11), з яких взагалі не вбачається те, що зазначений товар був придбаний (відмітка про оплату, фіскальний чек, квитанція, прибутковий касовий ордер), та те що роботи взагалі виконані.

Крім того, суд звертає увагу позивачки на те, що нею не надано жодного доказу про те, що ОСОБА_2, взагалі має бути відповідачем по справі та яке вона має відношення до кв. АДРЕСА_1 (власник, наймач, член сім'ї власника (наймача), тощо).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ст.1166, 1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 64, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної залиттям квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: