22-ц/775/350/2015(м)
Головуючий у 1-й інстанції Турченко О.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1 Категорія 49
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого - Сорока Г.П.,

суддів - Баркової Л.Л., Гаврилової Г.Л.,

при секретарі - Меркуловій Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 січня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

09 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 27.01.2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис №94. Посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різність поглядів на сімейне життя та обовязки по веденню спільного господарства, виникнення конфліктних ситуацій, спорів та сварок. Фактично в шлюбі з відповідачем вони прожили 4 місяці. З жовтня 2012 року проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Спільних дітей не мають, спір про розподіл майна відсутній.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб, зареєстрований 27 січня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис №94, між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, розірвано.

Не погодившись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду м. Маріуполя Донецької області від 20.01.2015року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Позивачка в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, заяву про відкладення розгляду справи не подала, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялася рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за зазначеною нею адресою, однак повернулася до суду з відміткою «за закінченням строку зберігання», тому вона вважається такою, що повідомлена про час та місце судового засідання. Тому, колегія суддів розглянула справу у її відсутності.

Після оголошеної перерви відповідач та його представники в судове засідання також не зявилися, про причину неявки суду не повідомили, ніяких заяв суду не надали, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином під особистий розпис.

З огляду на наведене, виходячи з положень ст.305 ЦПК України, враховуючи те, що сторони вважаються належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, відповідач з представниками раніше в апеляційному суді надавали пояснення, підтримавши доводи апеляційної скарги, а також те, що апеляційним судом 17.03.2015 року була оголошена перерва в судовому засідання за клопотанням відповідача з наданням строку на примирення терміном на три місяці, однак, відповідач та його представники в судове засідання не зявилися та не подали будь-яких заяв, в тому числі і щодо досягнення між подружжям примирення, колегія суддів дійшла до висновку про можливість розгляду справи у відсутності осіб, що беруть участь у справі, без фіксації судового засідання технічними засобами фіксації згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, враховуючи надані відповідачем ОСОБА_3 та його представниками ОСОБА_4 і ОСОБА_5 раніше в судовому засіданні пояснень, в яких вони доводи апеляційної скарги підтримали та просили апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно з положеннями ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в пунктах 10,11 постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбу, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадках відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін.

Рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст.215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сімї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. В резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у шлюбі з 27 січня 2012 року, зареєстрованому Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис №94. Від шлюбу подружжя дітей не має.

Задовольняючи позов та розриваючи шлюб, суд першої інстанції виходив з того, що шлюбні відносини між подружжям фактично припинені через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя. Сторони тривалий час мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Враховуючи те, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, про що зазначила у своїй письмовій заяві про розгляд справи у її відсутності ( а.с.20), відповідач позов визнав, подавши до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності із зазначенням, що з жовтня 2012 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим ( а.с.24-25), суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення позову та розірвав шлюб, оскільки шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені остаточно.

З такими висновками суду першої інстанції колегія судів не може не погодитись, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору та надання доказів на власний розсуд.

Згідно з положеннями ч.ч.3, ст.10, ч.ч.1,3 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, сприяє всебічному та повному зясуванню обставин справи, але не може з власної ініціативи збирати та досліджувати докази.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції справа була розглянута у відсутності сторін, від яких до суду надійшли письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому, відповідач у своїй заяві зазначив про визнання позову, підтримання вимог позивачки, вказавши, що з жовтня 2012 року вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть (а.с.24-28), тобто, не оспорював наведених позивачкою обставин.

За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав сумніву в обєктивності наведених сторонами обставин та їх перевірки.

Сам відповідач в апеляційному суді не заперечував, що тривалий час вони з позивачкою проживають окремо за різними адресами, спільного господарства не ведуть, що з серпня 2013 року позивачка перебувала в Бельгії на навчанні, а потім працевлаштувалась, що він знаходиться у відрядженні в Турції, а також про те, що позивачка не бажає з ним відновлювати сімейні відносини. Однак, наполягав на можливості відновлення сімейних відносин.

За клопотанням відповідача апеляційним судом було надано сторонам тримісячний строк для вирішення питання щодо примирення подружжя, у звязку з чим було оголошено перерву.

За перебігом наданого судом строку на примирення сторони у судове засідання не зявилися та жодних заяв суду не надали. До апеляційного суду також не надійшло ніяких заяв від представників відповідача. Тому, з урахуванням наведених обставин, враховуючи те, що сторони проживають окремо, перебуваючи за кордоном у різних державах, колегія суддів дійшла до переконання, що між подружжям примирення не досягнуто та шлюбні відносини не відновлено.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про задоволення позову, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинились, вони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть та збереження шлюбу є неможливим.

Посилання представника відповідача ОСОБА_4 в апеляційній скарзі та відповідача і його представників в апеляційному суді на те, що заява від імені відповідача до суду першої інстанції про визнання позову підписана не відповідачем а іншою не уповноваженою особою, на думку колегії суддів не може бути підставою для скасування рішення суду та відмови у задоволенні позову, оскільки ці обставини належними, допустимими та достовірними доказами не підтверджені та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Та обставина, що в провадженні СВ Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження №0001042, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2015 року, за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, не може бути підставою для скасування рішення суду, а з урахуванням наслідків цього розслідування можуть виникнути обставини для перегляду рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами.

З урахуванням наведеного, переглядаючи справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах заявлених в суді першої інстанції позовних вимог та в межах доводів апеляційного оскарження на підставі доказів, наданих сторонами, які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, зобовязані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність апеляційних підстав для скасування рішення суду, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 січня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : Сорока Г.П.

Судді : Баркова Л.Л.

ОСОБА_6