Справа № 201/720/15-ц
Провадження № 2/201/1167/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

·

31 березня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого судді - Браги А.В.,

при секретарі - Ляховій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач послалась на те, що 17 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району управління юстиції міста Дніпропетровська, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний запис № 743.Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно проживає разом з матір'ю. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між сторонами припинено з 2009 року. Спільне господарство сторонами не ведеться, проживаємо окремо, відсутні взаємні права та обов'язки.

31 березня 2015 року позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Однак, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити.

31 березня 2015 року відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Однак, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала. Спільна дитина буде проживати разом з відповідачем, після розірвання шлюбу прізвище не змінюється.

Відповідно до ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом у межах заявлених позовних вимог, наявними у справі доказами, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 17 серпня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище «ОСОБА_2») був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис № 743 та видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1.

Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2, від 21 січня 2004 року.

Спільне життя сторін не склалось через те, що у сторін різні погляди на сімейне життя, різні характери та інтереси. З 2009 року позивач з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спір про поділ майна відсутній, питання щодо подальшого проживання з відповідачем їх дитини немає.

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

У відповідності зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

У відповідності зі ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що подружжя сімейні стосунки не підтримує з 2009 року, шлюбні відносини між сторонами остаточно припинились, а відповідач проти задоволення позову не заперечує, суд приходить до висновку, що родина розпалась остаточно, і відновлення бути не може, а шлюб підлягає розірванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст. ст. 24, 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, ст. ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 197, 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 17 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 743, - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище сторін не змінюється.

Судові витрати по справі покласти на відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнувши з останньої на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня отримання рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: А.В. Брага