Справа №489/7655/14-ц 19.03.2015 19.03.2015 19.03.2015
Провадження № 22ц/784/753/15 Суддя першої інстанції Тихонова Н.С.
Категорія 59 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

19 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М,

суддів: Леванчука О.М., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Богуславській О.М.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

7 листопада 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що її мати ОСОБА_3 23 червня 2011 року продала належну їм на праві спільної часткової власності квартиру, що розташована в АДРЕСА_4. На той час вона була неповнолітньою та вважалося, що вона діє за згодою матері. Вартість квартири склала 1 000 000 руб, з яких 500 000 руб. належали їй як співвласниці. Однак, мати поклала їх спільні кошти на свій особистий банківській рахунок. Остання перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_5, у зв'язку з цим, належні їй грошові кошти стали надбанням подружжя. 23 серпня 2012 року ОСОБА_5 за згодою її матері зняв зазначені грошові кошти з банківського рахунку її матері та перевів на свій банківський рахунок. 17 жовтня 2012 року він отримав ці кошти. Отже, на її думку, відповідач, як один з членів подружжя без належних правових підстав отримав належні їй кошти, й до цього часу незаконно їх зберігав.

Про порушення своїх прав вона дізналася в жовтні 2012 року, коли ОСОБА_5 привіз спільні кошти своєї сім'ї з Російської Федерації в Україну та подружжя використало їх на придбання квартири АДРЕСА_1.

З урахуванням рівності часток майна подружжя, відповідач безпідставно отримав належні їй грошові кошти в сумі 250 000 руб., що еквівалентно 77 000 грн., які добровільно повернути відмовляється.

Посилаючись на викладені обставини та положення ст.ст. 1212-1214 ЦК України ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь безпідставно отримані грошові кошти в сумі 77000 грн., а також 88 грн. 60 коп. 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язання по поверненню коштів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Відповідач в своїх письмових запереченнях не погодився з доводами апеляційної скарги, вважаючи позовні вимоги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

За ч. 1 цієї статті безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положення закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Отже, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

В постанові Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року по цивільній справі № 6-88цс13, що була переглянута з підстав неоднакового застосування касаційною інстанцією одних і тих самих норм матеріального права, зазначено, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_3

На підставі свідоцтва про реєстрацію права ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_4 - по ? частині кожній (а.с. 10).

23 червня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка діяла за згоди своєї матері, продали вищезазначену, квартиру за 1 млн. російських рублів. На час укладення договору ОСОБА_4 виповнилось 17 років.

5 липня 2011 року отримані від продажу квартири кошти ОСОБА_3 внесла на власний депозитний банківський рахунок філіалу ВАТ Ханти-Мансійський банк Сургут (а.с. 12).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2005 року (а.с. 11).

28 серпня 2012 року за дорученням ОСОБА_3 кошти були зняті з банківського рахунку останньої (а.с.13).

11 грудня 2012 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу придбала в інтересах сім'ї та за згодою свого чоловіка ОСОБА_5 у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2014 року відбувся поділ придбаної квартири, за яким визнано право власності на 2/3 частки квартири за ОСОБА_3 та 1/3 частки - за ОСОБА_5 Цим же рішенням в задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про визнання недійсним в частині покупця договору купівлі-продажу зазначеної квартири відмовлено (а.с. 40).

За приписами ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на встановлені судом обставини та наведені правові норми суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_4 не надано достовірних та переконливих доказів про те, що будь-які належні їй на праві власності грошові кошти були отримані (набуті) та зберігалися ОСОБА_5

Твердження позивачки про те, що саме її кошти, виручені її матір'ю від продажу спільної нерухомості, були безпідставно отримані та витрачені відповідачем на придбання квартири АДРЕСА_1, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як встановлено попереднім судовим рішенням зазначена квартира придбавалася на спільні сумісні кошти подружжя ОСОБА_3. Між тим, позивачкою не надано допустимих доказів на спростування цих обставин, а також на підтвердження того, що саме її частина коштів була використана відповідачем при здійсненні купівлі вказаної квартири.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно встановив обставини справи та дав їм вірну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування судами норм матеріального чи процесуального права при розгляді даної справи не встановлено, а тому підстав для скасування рішення судова колегія не вбачає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді