Справа № 495/923/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

16 лютого 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді Боярського О.О.,

народних засідателів: Чумак Є.І., Завгороднюк В.О.,

за участю: старшого прокурора - Колесніченко І.В.,

при секретарі - Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровський в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою КЗ "Білгород-Дністровська ЦРЛ", заінтересована особа - ОСОБА_1 про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник - КЗ "Білгород-Дністровська ЦРЛ" звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію до КУ «Обласний протитуберкульозний диспансер» м. Одеса терміном на 90 днів ОСОБА_1, 1982 р.н., вказуючи, що останній перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «дисемінований туберкульоз легень» і є епідеміологічно небезпечним; перервав лікування і відмовляється від повторної госпіталізації; становить загрозу розповсюдження хвороби серед населення.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала та просила задовольнити.

Старший прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області - Колесніченко І.В. в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала.

Суд, враховуючи, що заінтересована особа за даними протитуберкульозного закладу становить загрозу розповсюдження хвороби, відповідно до ст.285 ЦПК України, вважає розгляд справи проводити у його відсутності.

Вивчивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Згідно висновку №160 від 09.02.2015 року КЗ "Білгород-Дністровська ЦРЛ", у ОСОБА_1, 1982 р.н., підтверджено діагноз: дисемінований туберкульоз легень; є епідеміологічно небезпечним. Хворому потрібна госпіталізація до комунальної установи «Обласний протитуберкульозний диспансер» м. Одеса терміном не менше 90 діб.

Проте, ОСОБА_1 відмовляється від госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару. Про свій стан та необхідність проходження курсу лікування в туберкульозному стаціонарі ОСОБА_1 був проінформований.

Відповідно до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» туберкульоз віднесено до соціально небезпечних захворювань.

Статтею 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.

Згідно ч.3 ст.20 цього ж Закону хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані:

1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування:

2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування;

3) проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження ж туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я;

4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму.

ОСОБА_1, в порушення наведеної норми закону, не виконує зазначені обов'язки, ухиляється від лікування небезпечної хвороби, чим ставить в загрозливе становище осіб, що його оточують. Подальша його відмова від проходження лікування може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед населення, що призводить до порушення права на безпечну санітарно-епідеміологічну ситуацію необмеженого кола осіб.

Стаття 25 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» передбачає, що особи, винні у порушенні законодавства у сфері протидії захворюванню на туберкульоз, несуть відповідальність згідно із законом.

Стаття 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» зазначає, що у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців.

Таким чином, зважаючи на те, ОСОБА_1в епідеміологічному відношенні є небезпечним для оточуючих, однак в добровільному порядку відмовляється пройти курс лікування від захворювання на туберкульоз, який супроводжується бактеріовиділенням, суд прийшов до висновку, що заява КЗ "Білгород-Дністровська ЦРЛ" про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 234, 235, 283-286 ЦПК України, ст.ст.1. 11, 20, 25 ЗУ „Про протидії захворюванню на туберкульоз", суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву КЗ "Білгород-Дністровська ЦРЛ", заінтересована особа - ОСОБА_1 про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу- задовольнити.

Примусово госпіталізувати ОСОБА_1, 1982 р.н.,до комунальної установи «Обласний протитуберкульозний диспансер» м. Одеса терміном на 90 днів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Боярський О.О.