ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/722/15-ц
Провадження № 2/362/971/15
У Х В А Л А

10.03.2015 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтв про право власності на спадкове майно в порядку спадкування за правом представлення,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання недійсними свідоцтв про право власності на спадкове майно в порядку спадкування за правом представлення та визнання права власності на ? частину спадкового майна його померлого 14 січня 2011 року діда ОСОБА_4, вказавши відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Перевіривши позовну заяву й додані до неї матеріали, приходжу до висновку про те, що вона підлягає поверненню позивачеві, виходячи з наступного.

Як вбачається з відповіді адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області № 1035 від 13 лютого 2015 року, що надійшла на запит суду 10 березня 2015 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованим не значиться (а.с.25).

У відповідності до відповіді адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області № 1035 від 13 лютого 2015 року, що надійшла на запит суду 10 березня 2015 року, ОСОБА_2 за вказаною адресою: с. Білогородка, Києво-Святошинського району, вул. Генерала Печеного, буд. 54, зареєстрованою не значиться, а тому просять вказати повну дату народження (а.с.23).

З огляду матеріалів позовної заяви дату народження ОСОБА_2 не вбачається за можливе встановити.

Разом з тим, як вбачається із довіреності, посвідченої 16 жовтня 2014 року в м. Києві приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 1104, ОСОБА_6, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.35).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-БК № 479019, виданого 10 лютого 2004 року відділом реєстрації смерті у м. Києві, ОСОБА_7 помер 09 лютого 2004 року в м. Києві (а.с.9).

За свідоцтвом про смерть серії І-БК № 194765, виданим 14 січня 2011 року відділом реєстрації смерті у м. Києві, ОСОБА_4 помер 14 січня 2011 року у м. Києві (а.с.11).

Відповідно до листа заступника начальника Управління нотаріату Міністерства юстиції України № 34959/0/11-14 від 10 грудня 2014 року та постанови державного нотаріуса Пятої київської державної нотаріальної контори вих. № 291/02-31 від 23 січня 2015 року, спадкова справа щодо майна померлого 14 січня 2011 року ОСОБА_4 була заведена за реєстровим 3/2011 приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та сину спадкодавця видано свідоцтво на майно у повному обсязі (а.с.13). Позовна заява ОСОБА_1 не містить відомостей, про те, що його позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3 подано до Васильківського міськрайонного суду Київської області в порядку ч.ч. 2 чи 9 ст. 110 ЦПК України чи ст. 114 ЦПК України, оскільки місцезнаходження нерухомого спадкового майна ним не підтверджено документально та відсутні посилання на альтернативну підсудність.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124).

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності, що визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108114 ЦПК).

Питання про підсудність справ визначається ЦПК, зокрема главою 1 розділу III щодо справ позовного провадження.

За загальним правилом, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

При вирішенні зазначених питань суди також мають враховувати розяснення, що містяться в Рішенні Конституційного Суду України від 14 листопада 2001 року № 15-рп/2001 (справа щодо прописки).

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Вказана позиція закріплена Постановою № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Згідно листа № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», підсудність справ про спадкування визначається за правилами ст. 109 ЦПК України. Позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Питання процесуального правонаступництва у справах про спадкування, зокрема, у спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у спорах про визнання права спадкування на нерухоме майно, визнання заповіту недійсним, повинно вирішуватися судом з урахуванням змісту норм статей 1218, 1219, 1276 ЦК України.

За таких обставин ОСОБА_1 подано позов з порушенням правил підсудності.

Згідно зі ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 109, 110, 115 та 210 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтв про право власності на спадкове майно в порядку спадкування за правом представлення повернути позивачеві для подання до належного суду.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко