Номер провадження: 22-ц/785/2929/15
Головуючий у першій інстанції Погрібний М. О.
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Виноградової Л.Є.

Сегеди С.М.

при секретарі Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський" про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди за апеляційною скаргою директора товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський" (далі ТОВ "ЖЕП Суворовський") на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 січня 2015 року,

встановила:

26 листопада 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ТОВ "ЖЕП Суворовський", в якому просив скасувати наказ №57 К/У від 06 листопада 2014 року директора ТОВ "ЖЕП Суворовський" ОСОБА_5 про його звільнення 06 листопада 2014 року з посади технічного директора на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а саме, нібито за прогули, поновити його на роботі на зазначеній посаді, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 послався на те, що згідно наказу №3-К/П від 01 вересня 2012 року, був прийнятий на посаду технічного директора до ТОВ "ЖЕП Суворовський". В його функціональні обов'язки входило нагляд за сантехнічними приладами, тепловим та газовим постачанням, підвалами, щитовими та підтримання багатоквартирних будинків у належному робочому стані, які обслуговувалися їхнім підприємством. Всього на обслуговувані підприємства знаходилося 65 багатоквартирних будинків, розташованих на території Суворовського району м. Одеси. В 2014 році, на посаду директора ТОВ "ЖЕП Суворовський" був призначений ОСОБА_5

Між директором ОСОБА_5 і ним виникли неприязні стосунки, оскільки директор заявив, що усі функціональні обов'язки технічного директора та штат підлеглих йому працівників переходять до заступника директора ОСОБА_6 При цьому директор ОСОБА_5 став наполягати, щоб він подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, на що він відмовлявся.

В подальшому, 04 та 06 листопада 2014 року, за вказівкою директора ОСОБА_5, заступником директора ОСОБА_6 були складені два акти про те, що він нібито протягом робочого дня був відсутній на робочому місті. Хоча щоденно, він виходив на роботу у встановлені робочі часи і повністю виконував свої функціональні обов'язки, як технічний директор підприємства, в тому числі 04 та 06 листопада 2014 року. По роду своєї роботи та функціональних обов'язків, він щоденно виходив на об'єкти (багатоквартирні будинки), звідки постійно до диспетчерської служби надходили заявки від громадян (абонентів) про ремонт тих чи інших комунікацій. В офісному приміщенні підприємства, яке розташоване по вулиці Кримській, 62 у м. Одесі, він щоденно знаходився протягом робочого дня періодично (на планових нарадах, для складання необхідної документації, тощо), оскільки в основні його посадові обов'язки входило забезпечення технічної експлуатації будівель та технічного обладнання підприємства, що пов'язано з необхідністю постійного знаходження на об'єктах обслуговування.

Постійного робочого місця у нього не було. Крім того, коли він та інші працівники підприємства знаходилися в офісному кабінеті.

06 листопада 2014 року, в бухгалтерії підприємства, йому повідомили про його звільнення за прогули на підставі ст. 40 ч. 1 п. 4 КЗпП України, вручили копії двох актів про нібито прогули ним робочого часу 04 та 06 листопада 2014 року, копію наказу №57 К/У про звільнення та трудову книжку з записом про його звільнення.

В судовому засіданні:

- позивач просив наказ про звільнення скасувати, поновити його на роботі на посаді технічного директора, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та 5000 грн. моральної шкоди, яка була йому завдана незаконним звільненням;

- представник відповідача позовні вимоги не визнав, подав суду письмові заперечення. При цьому представник посилався на те, що звільнення позивача ОСОБА_4 з посади технічного директора ТОВ "ЖЕП Суворовський" було здійснено згідно ст. 40 ч. 1 п. 4 КЗпП України за прогули, які виразилися у відсутності позивача на роботі більше трьох годин протягом робочих днів 04 та 06 листопада 2014 року, без поважних причин, про що були складені акти.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 січня 2015 року позов задоволено частково.

Суд першої інстанції вирішив:

- скасувати наказ №57-К/У від 06 листопада 2014 року директора ТОВ "ЖЕП Суворовський" ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 з посади технічного директора на підставі ст. 40 ч. 1 п. 4 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_4 на роботі на посаді технічного директора ТОВ "ЖЕП Суворовський";

- стягнути з ТОВ "ЖЕП Суворовський" , р/р 4 в ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" м. Київ МФО 380805, на користь ОСОБА_4, державний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 листопада 2014 року по 20 січня 2015 року, в загальній сумі 16 901 грн. 25 коп.;

- стягнути з ТОВ "ЖЕП Суворовський" на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 500 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Рішення, в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі на посаді технічного директора ТОВ "ЖЕП Суворовський", допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ТОВ "ЖЕП Суворовський", , р/р 4 в ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" м. Київ МФО 380805 судовий збір в доход держави в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі директор ТОВ "ЖЕП Суворовський" просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших, які беруть участь у справі.

Як вбачається з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково вищевказаний позов на підставі ст.ст. 233, 235, 237-1 КЗпП, України, суд першої інстанції правильно виходив з наступного.

Згідно наказу №3-К/П від 01 вересня 2012 року, ОСОБА_4 був прийнятий на роботу в товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський" на посаду технічного директора, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_2 виписаної 29 грудня 2003 року на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 29-32).

Відповідно до посадової інструкції технічного директора, затвердженої директором ТОВ "ЖЕП Суворовський" ОСОБА_8, 01 вересня 2012 року і з якою ознайомився під підпис ОСОБА_4, в його обов'язки, як технічного директора входило:

1. Організація роботи з питань, що входять в його функціональні обов'язки;

2. Забезпечення технічної експлуатації будівель та технічного обладнання підприємства;

3. Забезпечення наявності документації, передбачених нормативними вимогами, на будівлі, приміщення, обладнання підприємства;

4. Забезпечення своєчасного проведення ремонтно-будівельних робіт і наявність, а при необхідності, і підготовку необхідної технічної документації для проведення цих робіт;

5. Організація планування ремонтно-будівельних робіт, технічний і фінансовий контроль за термінами виконання, якістю ремонтно-будівельних робіт;

6. Забезпечення наявності будівельних і ремонтних матеріалів, запасних частин та іншого при проведені робіт, контроль їх раціонального використання;

7. Планування, погодження обсягів, термінів, організація і забезпечення своєчасного проведення поточного ремонту;

8. Забезпечення контролю справності електропроводки, електроустаткування, безперебійність електропостачання, виправдане і економне витрачення електроенергії;

9. Забезпечення безперебійної роботи системи водопостачання, опалення, каналізації та вентиляційного обладнання на підприємстві. Стеження за виправданим і економним витраченням води і теплоенергії; та інше, зазначене в розділі ІІ, вказаної інструкції (а.с. 45-47).

Згідно правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ "ЖЕП Суворовський" було встановлено режим роботи підприємства для адміністративно-управлінського персоналу: початок роботи: 09.00 годин, перерва 13.00-14.00, закінчення роботи 18.00 годин (а.с. 26).

06 листопада 2014 року, на підставі наказу №57 К/У, директора ТОВ "ЖЕП Суворовський" ОСОБА_5, ОСОБА_4 був звільнений з роботи з посади технічного директора підприємства за прогули на підставі ст. 40 ч. 1 п. 4 КЗпП України.

Підставою звільнення стали акти про відсутність ОСОБА_4 на роботі 04 та 06 листопада 2014 року та акти про його відмову надати пояснення з приводу відсутності на робочому місті від 04 та 06 листопада 2014 року, про що свідчить копія наказу приєднана до справи (а.с. 16) та запис в трудовій книжці ОСОБА_4 (а.с. 32).

Із наданих суду актів про відсутність працівника на робочому місці від 04 та 06 листопада 2014 року видно, що технічний директор ТОВ "ЖЕП Суворовський" ОСОБА_4, нібито був відсутній на робочому місті по адресу Кримська, 62, у м. Одесі, 04 листопада 2014 року з 10.00 до 12.30 годин та з 15.00 до 16.45 годин та 06 листопада 2014 року з 09.00 до 11.25 годин та з 14.10 до 16.00 годин, не попередивши свого безпосереднього керівника. Акти були складені 04 листопада 2014 року о 16.45 годин та 06 листопада 2014 року о 16.00 годині, які підписані заступником директора ОСОБА_6 та майстрами дільниць ОСОБА_3 і ОСОБА_9 (а.с. 14, 15).

В судовому засіданні, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_9 показали, що в 2014 році, директором ТОВ "ЖЕП Суворовський", де вони працювали майстрами дільниць, а ОСОБА_9 працює і по теперішній час, був призначений ОСОБА_5

Технічним директором підприємства працював ОСОБА_4, який добросовісно відносився до своїх функціональних обов'язків по забезпеченню нормальної роботи сантехнічних приладів, теплогазопостачання, сантехнічних комунікацій підвальних приміщень, щитових багатоквартирних будинків, що знаходилися на обслуговувані їхнього підприємства всього в кількості 65 будинків та частина будинків по договорам з іншими підприємствами.

Однак, з самого початку роботи директора ОСОБА_5 між ним і ОСОБА_4 виникли неприязні стосунки. За родом своєї роботи та функціональних обов'язків, вони, як майстри дільниці, а так само і технічний директор, основний час робочого дня проводять на об'єктах, які обслуговує їхнє підприємство. А це багатоквартирні будинки, в яких постійно виникають проблеми з прибирання прибудинкової території, сантехнікою, електрикою, водопостачанням та каналізацією. В офісі підприємства, який розташований по вулиці Кримській, 62 у м. Одесі, як вони, так і технічний директор, бували періодично, а саме, на планових засіданнях, при необхідності складання робочої документації, тощо. В зазначеному офісі постійне місце роботи мав директор підприємства і його заступник. Інші працівники керівного складу підприємства постійно робочого місця не мали і у разі необхідності розміщувалися за вільними письмовими столами для написання необхідних документів.

06 листопада 2014 року, біля 10.00 годин, вони знаходилися в офісному приміщенні, де директор ОСОБА_5 запитав їх, чи бачили вони в цей день технічного директора ОСОБА_4 На що вони відповіли, що, ще не бачили. Тоді директор ОСОБА_5 сказав їм підписати акти про відсутність ОСОБА_4 в офісі. Не придавши значення необхідності підписання таких актів, вони підписали два акти від 04 та від 06 листопада 2014 року про те, що ОСОБА_4 нібито не був на робочому місті в офісі по вулиці Кримській, 62, хоча в зазначені часи, він міг знаходитися на обслуговуваних об'єктах з метою організації тієї чи іншої ремонтної роботи в житлових будинках. При цьому вони не поцікавилися у директора, з якою метою були складені ці акти і не поцікавилися чи можливо технічний директор ОСОБА_4 знаходиться на об'єктах обслуговування підприємства.

Крім того, свідок ОСОБА_9 показала, що директор ОСОБА_5 в цей же день, 06 листопада 2014 року, в ранці, надав їй ще два акти від 04 та 06 листопада 2014 року про нібито відмову ОСОБА_4 від надання пояснень про причини прогулу робочого часу 04 та 06 листопада 2014 року. Вона не вдумуючись в мотиви та наслідки, які переслідував директор ОСОБА_5, підписали два акти, хоча в її присутності ОСОБА_4 не відмовлявся від надання пояснень і в той момент його в офісі не було.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що працює заступником директора ТОВ "ЖЕП Суворовський" по загальним питанням з того часу, як директором підприємства був призначений ОСОБА_5 Технічним директором на підприємстві працював ОСОБА_4, у якого склалися неприязні стосунки з директором ОСОБА_5

04 та 06 листопада 2014 року, директор ОСОБА_5 надав йому доручення скласти акти про відсутність ОСОБА_4 на робочому місті. Оскільки ОСОБА_4 в офісі по вулиці Кримській, 62, м. Одеси, де розташовано керівництво підприємства, 04 та 06 листопада 2014 року, не було, він склав два акти, які підписав та передав директору. Де знаходився ОСОБА_4 в зазначені в акті часи робочого дня, він не виясняв і у директора не цікавився. За родом своїх функціональних обов'язків, ОСОБА_4, як технічний директор міг не знаходитися постійно в приміщені офісу та займатися організацією роботи на об'єктах обслуговування їхнім підприємством, які складають 65 будинків, але технічний директор завжди зобов'язаний був про це ставити до відому директора.

Також він був присутнім 04 та 06 листопада 2014 року в офісі підприємства, коли директор ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_4 надати письмові пояснення з приводу прогулу робочого часу в зазначені дні. Оскільки ОСОБА_4 відмовився надавати пояснення, були складені акти. А саме, перший акт 04 листопада та другий акт 06 листопада 2014 року, в яких він розписався. Чи знаходилася майстер ОСОБА_9 під час відмови ОСОБА_4 від надання пояснень, він не помне.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що працює в ТОВ ЖЕП "Суворовський" сантехніком. Як його, так і інших сантехніків, безпосереднім керівником був технічний директор ОСОБА_4, який завжди знаходився на роботі, добросовісно відносився до своїх обов'язків і при необхідно завжди допомагав сантехникам та іншим робітникам підприємства, в тому числі і фізичною працею. 06 листопада 2014 року по заявці через диспетчерську службу підприємства, він, за розпорядженням ОСОБА_4, разом з останнім прибули до квартири АДРЕСА_1, де потік стояк опалення. Він за допомогою ОСОБА_4 протягом певного часу здійснили ремонті сантехнічні роботи, усунувши неполадки.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що вона 1939 року народження, знаходиться на пенсії і проживає в квартирі АДРЕСА_3 на другому поверсі. Ще в березні 2014 року, до неї в квартиру прийшов технічний директор ТОВ "ЖЕП Суворовський" ОСОБА_4 і попросив надати дозвіл на підключення труб опалення з квартири першого поверху, де проживає їхній робітник, до труб стояків, розташованих в її квартирі. Вона з початку була проти, але ОСОБА_4 її умовив та написав власноручно розписку, що у разі будь-якої поломки чи аварії, він власними силами усуне недоліки. Так і сталося. 06 листопада 2014 року в її квартирі став підтікати стояк опалення. Вона зателефонувала до диспетчерської служби вказаного підприємства і потребувала, щоб до неї прибув особисто технічний директор ОСОБА_4 для здійснення ремонтних робіт, як він це зобов'язався. Невдовзі, до неї в квартиру прибув ОСОБА_4 з сантехніком і вони разом усунули поломку стояка, за що вона їм вдячна.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що працює лінійним інженером Одеського підприємства "Інфоксводоканал". Їхній офіс знаходиться за тією ж адресою, що і ТОВ ЖЕП "Суворовський" по вулиці Кримській, 62 у м. Одесі. 04 листопада 2014 року, біля 09.30 годин через диспетчерську службу він був направлений, якщо пам'ять йому не зраджує, в квартиру АДРЕСА_2 для огляду та опломбування водоміру. Прибувши в зазначену квартиру, він встановив неполадки при встановлені водоміру і пояснив господарці квартири, що ці неполадки повинні бути усунені працівниками "ЖЕП Суворовський". Господарка квартири була сильно імпульсивна, скандальна жінка і в цей же час через диспетчерську службу викликала працівників ЖЕП. Дочекавшись працівників ЖЕП, а саме в квартиру прибув технічний директор ОСОБА_4 з сантехніком, він пішов у свій офіс, попросивши повідомити, коли роботи будуть закінчені і коли можна буде виконувати свої функціональні обов'язки. Все це проходило 04 листопада 2014 року в період часу приблизно з 09.30 до 12.00 годин, що він добре запам'ятав, із-за сильно скандальної господарки квартири. 06 листопада 2014 року, він знову прибув в зазначену квартиру біля 10.00 годин, де також вже знаходився технічний директор ЖЕП ОСОБА_4 Зробивши всі необхідні сантехнічні роботи пов'язані з водоміром водопостачання, він і ОСОБА_4 біля 11.30 годин пішли у свої офіси.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції вірно вказав, що директором ТОВ "ЖЕП Суворовський" ОСОБА_5 було без законних підстав видано наказ про звільнення ОСОБА_4 з роботи з посади технічного директора посилаючись на ст. 40 ч. 1 п. 4 КЗпП України, нібито за прогули 04 та 06 листопада 2014 року, оскільки факти його відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, не найшли свого підтвердження.

Крім того, факт того, що ОСОБА_4 06 листопада 2014 року дійсно викликався на об'єкт для ремонту стояка опалення, підтверджується записом в журналі реєстрації заявок для сантехників, який ведеться диспетчерською службою ТОВ "ЖЕП Суворовський".

Про наявність такого журналу в диспетчерській службі підприємства також підтвердили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_9, що спростовує твердження представника відповідача про відсутність такого журналу (а.с. 17-23).

Не може являтися прогулом відсутність працівника на своєму робочому місці (у кабінеті, за робочим столом), якщо у цей час він знаходиться в межах підприємства, установи, організації.

ОСОБА_4, як технічний директор, 04 та 06 листопада 2014 року знаходився на роботі, виконуючи свої функціональні обов'язки.

Районний суд дійшов до обґрунтованих висновків про необхідність скасування наказу №57К/У від 06 листопада 2014 року, директора ТОВ "ЖЕП Суворовський" ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 з роботи з посади технічного директора за прогули по ст. 40 ч. 1 п .4 КЗпП України, як виданий без законних підстав, поновлення ОСОБА_4 на роботі на зазначеній посаді та стягнуння з відповідача на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06 листопада 2014 року по 20 січня 2015 року на день ухвалення рішення, в загальній сумі 16 901 грн. 25 коп.

Також, суд першої інстанції вірно зазначив, що звільненням ОСОБА_4 без законної підстави, відповідачем було завдано позивачу моральної шкоди, яка виразилася в моральних стражданнях, у зв'язку з порушенням його трудових прав, втрати нормальних життєвих зв'язків, здійснення як ним так і його сім'єю додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, судова колегія зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57 - 60 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що відповідач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень щодо вищевказаного позову, що є обов'язком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

Отже, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу директора товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський" - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 січня 2015 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський" про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

С.М. Сегеда