Справа №491/1321/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2015 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого Дорош В. В.

при секретарі Гула О. Р.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

представника третьої особи Органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації - Платонова С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у вихованні дитини та відшкодування моральної шкоди, третя особа Орган опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15 жовтня 2014 року звернувся до суду з заявою, в якій зазначає, що з 18 жовтня 2008 року по 17 січня 2014 року він знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. Від вказаного шлюбу він має неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. 18 січня 2014 року Ананьївським районним судом Одеської області шлюб між ним та його дружиною було розірвано. Після розірвання вказаного шлюбу відповідач повторно вийшла заміж, разом з його сином змінила місце проживання, переїздила в м. Котовськ Одеської області, де мешкає по теперішній час.

З питання виховання дитини між ним та його колишньою дружиною виникли непорозуміння, він претендує на те, щоб приймати активну участь не тільки в утриманні свого сина, а й безпосередньо в його вихованні. Він неодноразово з даного приводу звертався до відповідача по справі, висловлював наміри щодо того, щоб забирати дитину на деякий час з собою в с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області, на що остання чинила йому перешкоди в цьому, не давала згоди на побачення з дитиною та відмовлялась надавати йому сина. Якщо йому вдавалося вмовити відповідача дозволити побачення з сином, то вони були скороплинними, проходили на протязі декількох годин і не більше.

Позивач зазначає, що з приводу перешкоджання йому відповідачем у спілкуванні та вихованні дитини він 27 червня 2014 року звернувся до Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області для вирішення спору між ним та відповідачем, як батьками дитини. Після розгляду його заяви було винесено відповідне розпорядження, котрим йому встановили дні відвідування сина з понеділка по неділю кожного другого тижня місяця. У визначений термін він лише один раз мав можливість на спілкування з дитиною строком у чотири дні, а більше відповідач знову не дозволила йому приймати участь у вихованні сина. Так як відповідач по справі не виконує рішення Ананьївської райдержадміністрації Одеської області та всіляко перешкоджає йому брати участь у вихованні сина, на цьому підґрунті у нього виникають нервові стреси, він втратив нормальний спосіб життя, при кожній відмові надати сина для спілкування він переносив доволі значні нервові зриви та отримав моральну травму, з приводу чого звертався до лікарів за медичною допомогою. Він втратив рівновагу, у нього присутнє постійне відчуття тривоги, напряму пов'язане з пережитими подіями, так як відмова відповідача надати йому сина на визначений у рішенні опікунської ради термін супроводжується сварками, які вчиняє колишня дружина, в зв'язку з чим звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити в частині усунення перешкод у вихованні сина позивача, та визначити спосіб участі ним у вихованні його дитини. Що стосується стягнення з відповідача моральної шкоди, то в цій частині позовних вимог відмовилися, оскільки з даного приводу до позивача претензій не мають.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні під час розгляду справи позовні вимоги визначала частково, та пояснила, що згодна на те, щоб відповідач бачився з їхнім сином у суботу та неділю, оскільки на час навчання з понеділка по п'ятницю з дитиною необхідно працювати в напрямку навчання та допомагати у виконанні домашніх завдань, оскільки на даний час програма навчання є досить складною.

Представник відповідача також не заперечував проти задоволення позовних вимог, однак пояснив, що фактично з боку відповідача перешкод у вихованні дитини не було, оскільки позивач приїжджав до відповідача з метою побачитися з сином у нетверезому стані, а також у пізній час, коли дитину вже необхідно було годувати, а також готувати до сну. Також представник відповідача просив визначити спосіб участі відповідача у вихованні дитини, а саме приймати участь у вихованні сина в період часу з ранку суботи до вечора неділі один раз на місяць.

Представник органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області не заперечував щодо ухвалення рішення про надання дозволу на спілкування позивачу з його сином з ранку суботи до вечора неділі один раз на місяць.

Суд, заслухавши, позивача, представника позивача, відповідача та його представника відповідача, представника третьої особи, допитавши свідків, вивчивши документи справи та дослідивши всі подані сторонами докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Так, свідок ОСОБА_8 пояснив, що позивача та відповідача він знає. Коли саме, він не пам'ятає, до нього звернувся позивач ОСОБА_1 з приводу допомоги показати де мешкає його колишня дружина у м. Котовськ, оскільки він хоче забрати їхнього сина до себе додому, щоб побути з ним. Він на це погодився, та показав ОСОБА_1 де проживає відповідач ОСОБА_3. Коли вони приїхали за місцем мешкання відповідача, та коли син побачив позивача, тобто, свого батька, то відреагував добре, зрадів, та погодився поїхати з батьком в с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області. ОСОБА_3 також не була проти цього. Також йому відомо, що наступного разу, точної дати він не пам'ятає, приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_1 знову приїхав додому до ОСОБА_3, щоб забрати сина до себе додому, однак ОСОБА_3 відмовила йому. О 19 годині 00 хвилин ОСОБА_1 приїхав, оскільки він працює в м. Одеса, та приїхав звідти на вечірньому рейсі маршрутного таксі. По якій причині ОСОБА_3 відмовила ОСОБА_1, йому не відомо. Також йому невідомо, чи був на той момент ОСОБА_1 в тверезому стані чи в стані алкогольного сп'яніння.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що знайомий з позивачем та відповідачем та добре їх знає, знаходиться з ними у нормальних взаємовідносинах. Одного дня, точної дати він не пам'ятає, у вечірній час, він разом з ОСОБА_1 приїхав додому до ОСОБА_3 в м. Котовськ Одеської області, щоб ОСОБА_1 забрав до себе додому свого сина. Коли вони приїхали додому до ОСОБА_3, то ОСОБА_1 про щось розмовляв з ОСОБА_3, про що саме, він не чув. Після закінчення розмови ОСОБА_1 повернувся до автомобіля, але був засмучений. У вечірній час вони приїхали до ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_1 на вечірньому рейсі маршрутного таксі приїхав з м. Одеси, оскільки там працює. В подальшому ОСОБА_1 розповів йому, що ОСОБА_3 відмовилася віддавати йому дитину, однак причини він не повідомив. Крім того, коли вони приїхали до ОСОБА_3 додому, то були тверезі.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що є батьком позивача та був свекром відповідача. З позивачем знаходиться у нормальних взаємовідносинах. З відповідачем він також знаходився у нормальних взаємовідносинах. Першого разу, точної дати він не пам'ятає, коли він разом з ОСОБА_1 приїхав додому до ОСОБА_3, щоб забрати сина ОСОБА_1 в с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області, ОСОБА_3 на це погодилась. Коли вони наступного разу приїхали до ОСОБА_3 за сином, то вона відмовила ОСОБА_1 аргументуючи це тим, що минулого разу вони привезли дитину брудною. Це є неправдою, оскільки коли вони забирають до себе дитину, то одразу перевдягають її в інший одяг, щоб не забруднити той, в якому її забрали. На третій раз вони знову приїхали у вечірній час до ОСОБА_3, щоб забрати дитину, однак вона відмовила їм по тій самій причині. Вони приїхали до ОСОБА_3 у вечірній час, оскільки ОСОБА_1 приїхав з м. Одеси лише о 19 годині 30 хвилин. Крім того, враховуючи поганий стан дороги до м. Котовськ, потрібний час, щоб туди доїхати. Також вони були у тверезому стані. Крім того, свідок просить дозволити позивачу бачитися зі своїм сином хоча б раз на місяць, враховуючи те, що ОСОБА_1 працює в м. Одеса, та з урахуванням специфіки роботи має змогу приїжджати додому один раз на місяць.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що позивача та відповідача знає добре. Також зазначає, що ОСОБА_3 не була проти участі ОСОБА_1 у вихованні їхньої дитини. Крім того свідок вважає, що батьки повинні приймати участь у вихованні своєї дитини. Однак їй відомо від інших людей, які не побажали виступити в суді з власних переконань, що ОСОБА_1 під час перебування сина в нього, відвідував місцеві розважальні заклади, бари, куди брав із собою дитину, та вживав там спиртні напої.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що відповідач ОСОБА_3 є її невісткою. На даний час ОСОБА_3 проживає разом з чоловіком в неї вдома, тобто, вони проживають разом в одному будинку. Коли першого разу, точної дати вона не пам'ятає, ОСОБА_1 приїхав до них додому, щоб забрати дитину до себе додому, ОСОБА_3 не заперечила проти цього. На другий раз ОСОБА_1 приїхав за дитиною, але в той час,коли вони вже збиралися лягати спати. Крім того, він був у стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_3 по причині пізнього часу та того, що ОСОБА_1 був у нетверезому стані, відмовила йому. Також за весь час ОСОБА_1 лише один раз дзвонив з приводу свого сина, та в подальшому не цікавився ним.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Крім того, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії паспорта позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець та мешканець с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області (а.с.6).

18 жовтня 2008 року Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №11. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини «ОСОБА_3», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 18 жовтня 2008 року(а.с.9). від вказаного шлюбу мають сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 11 серпня 2009 року (а.с.10).

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 17 січня 2014 року по цивільній справі №491/1398/13-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, та з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі 400 гривень щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 09 жовтня 2013 року і до повноліття дитини. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 відновлено дошлюбне прізвище «ОСОБА_3»(а.с.16-17).

Розпорядженням Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №309/А-2014 від 07 серпня 2014 року про вирішення спору між батьками щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_1 встановлено графік побачення з його сином ОСОБА_7, а саме: дні відвідування - з понеділка по неділю кожного другого тижня місяця; у дні відвідування дитина проживатиме за місцем проживання батька за адресою: с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області (а.с.12).

Також встановлено, що ОСОБА_1 26 березня 2014 року звертався за медичною допомогою до лікаря-невропатолога Ананьївської ЦРЛ, оглянутий, встановлений діагноз - Астено-невротичний синдром. Призначено лікування, підтвердження чого є повідомлення Ананьївської ЦРЛ №518 від 14 жовтня 2014 року(а.с.13).

Згідно з довідкою-характеристикою №1477 від 22 вересня 2014 року, виданою Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області ОСОБА_1 зареєстрований на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. За час проживання на території села зарекомендував себе з позитивної сторони, скарг та заяв від сусідів та мешканців села до сільської ради не надходило(а.с.14).

Відповідно до довідки №1478 від 22 вересня 2014 року дитина ОСОБА_7 проживає спільно з матір'ю ОСОБА_3.(а.с.15).

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст.153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст.10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Отже, із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 157 СК України вбачається, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною батьків, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип рівності у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року N 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та п. 5.1 Листа Міністерства юстиції України № 35-13/797 від 13.05.2004 року «Про відшкодування моральної шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою й протиправним діянням заподіювача та вини останнього в його заподіянні.

Крім того, в судовому засіданні позивач зазначив, що не має претензій до відповідача з приводу відшкодування моральної шкоди, а тому просив в позовних вимогах в частині стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди відмовити, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позивний вимог в частині стягнення моральної шкоди, враховуючи бажання позивача.

Позивачем доведено та надано беззаперечні докази щодо неправомірних дій відповідача, зокрема щодо вчинення відповідачем перешкод позивачеві у спілкуванні з сином та у його вихованні, наведені належні обґрунтування та надані докази, які підтверджують позовні вимоги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у спілкуванні з сином та його участі у вихованні сина, є обґрунтованими та доведеними, оскільки позивачем доведено та надано беззаперечні докази щодо неправомірних дій відповідача та вчинення нею перешкод у спілкуванні позивача з сином та у його вихованні, що є предметом розгляду справи, в зв'язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню, оскільки відповідає інтересам дитини.

Також суд вважає, що судові витрати по справі підлягають залишенню за позивачем, враховуючи виявлене ним бажання під час розгляду справи по суті.

На підставі ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст. 7, 19, 141, 153,157,158,159 СК України та керуючись ст.ст.10, 60,88,209,212,213,214,215, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у вихованні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем та зареєстрованим в с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області, паспорт серії НОМЕР_3 виданий 03.02.2004 році Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, його сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою та зареєстрованою в с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області, паспорт серії НОМЕР_4 виданий 14.02.2014 році Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області зобов'язавши не чинити перешкод у вихованні та спілкуванні батьком сина і встановити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю та зареєстрованого в с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області, паспорт серії НОМЕР_3 виданий 03.02.2004 році Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області графік зустрічей з сином - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 у вигляді побачення (відвідування) та можливого проживання дитини у батька по місцю реєстрації в с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області кожної суботи - неділі щомісяця з 09 години 00 хвилин суботи до 17 години 00 хвилин неділі включно, але не більш як два рази на місяць.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду шляхом подання через Ананьївський районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. В. Дорош

Рішення суду набуває законної сили „____" ____________ 20__ року.