Справа №489/7394/14-ц 19.03.2015 19.03.2015 19.03.2015
Провадження №22-ц/784/751/15
Провадження № 22ц/784/751/15 Суддя першої інстанції: Тихонова Н.С.
Категорія 24 Суддя-доповідач апеляційного суду: Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

19 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивача Віляйкіной М.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 2 лютого 2015 року

за позовом

обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» (далі - ОКП «Миколаївоблтеплоенерго») до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2014 року ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» звернулось з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Позивач зазначав, що ОСОБА_3 проживає у квартирі АДРЕСА_1, та є споживачем послуг теплопостачання. 6 грудня 2010 року з відповідачкою укладено договір про реструктуризацію заборгованості за отриманні послуги, в якому вона зобов'язалась погасити заборгованість за попередній період частинами по 135 грн. щомісячно, а також оплачувати поточні платежі за послуги теплопостачання.

Посилаючись на те, що відповідачка не повністю виконала свої зобов'язання по оплаті отриманої теплової енергії за період з грудня 2010 року по 1 серпня 2014 року, а також умови зазначеного договору реструктуризації, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 9702 грн. 32 коп., а також 1167 грн. 21 коп. втрат від інфляції та 3% річних у розмірі 515 грн. 3 коп., а всього 11384 грн. 56 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 2 лютого 2015 року позов задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» 11384 грн. 56 коп. боргу з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, а також 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з неї суму заборгованості в розмірі 4017 грн. 53 коп.

В судове засідання апеляційного суду відповідачка не з'явилась. Як видно з інформаційної довідки відстеження пересилання поштових відправлень (а.с.77), відповідачка своєчасно повідомлена про час і місце судового розгляду, а тому її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 проживає у квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем послуг теплової енергії, яку надає за цією адресою ОКП «Миколаївоблтеплоенерго». В зв'язку з наявною заборгованістю за отриманні послуги за період з вересня 2008 року по грудень 2010 року в розмірі 4844 грн. 21 коп., сторони уклали 6 грудня 2010 року договір про реструктуризацію заборгованості, в якому відповідачка зобов'язалась погасити зазначений борг частинами по 135 грн. щомісячно, починаючи з грудня 2010 року по грудень 2013 року, а також оплачувати поточні платежі за послуги теплопостачання.

Крім того, в період з 1 грудня 2010 року по 1 серпня 2014 року відповідачці були надані послуги постачання теплової енергії для опалення на загальну суму 10723 грн. 37 коп.

Отже, загальний розмір платежів, які мала сплатити відповідачка за спірний період, складав 15567 грн. 58 коп. (10723,37 + 4844,21)

Проте, відповідачка не регулярно та не в повному обсязі оплачувала отримані послуги, а також погашала борг за договором реструктуризації.

Зокрема, за цей період нею внесено платежів лише на загальну суму 5865 грн. 26 коп., з яких 135 грн. - позивачем зараховано як платіж за грудень 2010 року по договору реструктуризації, а решта суми (5730 грн. 26 коп.), у зв'язку з наявністю поточної заборгованості за отриманні в спірний період послуги теплопостачання, зараховано позивачем на погашення цієї заборгованості.

Зазначене підтверджується розрахунком позивача, який узгоджується з наданими відповідачкою квитанціями про оплату.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідачки за спірний період складає 9702 грн. 32 коп., в тому числі по договору реструктуризації - 4709 грн. 21 коп. (4844,21 - 135), а по поточній заборгованості за послуги теплопостачання - 4993 грн. 11 коп. (10723,37 - 5730,26).

Доводи апелянта про те, що розмір боргу складає 4017 грн. 53 коп., є необґрунтованими з наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За таких обставин, обов'язок по сплаті зазначеного боргу має бути покладено на ОСОБА_3

Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, оскільки відповідачка оплачувала отримані послуги та погашала борг за договором реструктуризації не своєчасно, вказана заборгованість має стягуватись з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення кожного щомісячного платежу, а також може нараховуватись три проценти річних від простроченої суми таких платежів.

За розрахунком позивача, доданим до позовної заяви, загальний розмір інфляційних втрат за прострочення поточних платежів та платежів за договором реструктуризації складає 1167 грн. 21 коп. (606,32+560,89), а 3% річних - 515 грн. 3 коп. (286,89+228,14).

В суді апеляційної інстанції представник позивача надав уточнений розрахунок, за яким загальний розмір інфляційних втрат за прострочення поточних платежів та платежів за договором реструктуризації складає 1179 грн. 46 коп., а 3% річних - 527 грн. 80 коп.

Оскільки апеляційний суд перевіряє рішення суду в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, з відповідачки підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі заявлених позовних вимог - 1167 грн. 21 коп., а також 3% річних в розмірі 515 грн. 3 коп.

Доводи апелянта про те, що за правилами ст. 625 ЦК України 3% річних не можуть нараховуватись стосовно щомісячних платежів, не заслуговують на увагу, оскільки є наслідком помилкового тлумачення положень цієї норми.

Не може погодитись колегії суддів і з твердженням відповідачки про пропуск позивачем позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 січня 2014 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ за заявою ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» від 19 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за послуги теплопостачання за період з 1 грудня 2010 року по 1 грудня 2013. 29 липня 2014 року цей наказ скасовано ухвалою цього ж суду.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14.

Отже, своєчасне звернення позивача з заявою про видачу судового наказу про стягнення спірної заборгованості, перервало перебіг строку позовної давності за такими вимогами.

За таких обставин, основний висновок суду першої інстанції про те, що з ОСОБА_3 на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» підлягає стягненню борг в загальному розмірі 11384 грн. 56 коп. з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, є правильним.

Доводів, які б спростували висновки суду чи доводили б порушення ним вимог матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не містить, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 2 лютого 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: