АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/563/2015 Головуючий у 1-ій інстанції - Набудович І.О.
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Шахової О.В.,

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д.

при секретарі Бугай О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року у справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Бубели Андрія Миколайовича про примусове проникнення до житла, -

ВСТАНОВИЛА:

Старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Бубела А.М. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до квартири боржника ОСОБА_5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року у задоволенні зазначеного подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Бубели А.М. від 10.10.2014 року № 109/13 було відмовлено.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції від 14.10.2014 року та постановлення нової про задоволення подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Бубели А.М. в повному обсязі. Апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що судом було винесено упереджене рішення щодо відмови у задоволенні подання про примусове входження та взагалі не досліджено матеріли виконавчого провадження, що істотно вплинуло та порушило права стягувача. Крім того апелянт вказав, що суд першої інстанції, при розгляді даного подання, зобов'язаний був перевірити чи належна особа звернулась до суду із даним поданням та чи були складені акти державним виконавцем про неможливість проникнення до житла, де мешкає боржник ОСОБА_5, для перевірки наявності майна боржника.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з підстав наведених в ній.

Представник старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві БубелаА.М. проти апеляційної скарги не заперечував та просив її задовольнити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої по справі ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий лист про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві перебувають виконавчі листи № 2-2407/11 від 12.03.2011 року, видані Дарницьким районним судом м. Києва 20.04.2011 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 63 996,40 грн., судових витрат 4134,48 грн.

13.06.2011 року постановою заступника начальника відділу ОСОБА_7 органу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження та надано боржнику термін до 20.06.2011 року виконати рішення в добровільному порядку.

Вказану постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено боржнику ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2) та копію ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5), за вих.. № 610/6. (а.с. 7), для відома

Відповідно до актів державного виконавця від 12.03.2012 року, 24.04.2012 року, 03.05.2012 року та 21.05.2014 року, при виході за адресою: АДРЕСА_2, провести опис майна не виявилося можливим, оскільки двері вказаної квартири ніхто не відчиняє.

25.02.2014 року державний виконавець вкотре не зміг потрапити у домоволодіння ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3, оскільки слів гр. ОСОБА_6, боржник ОСОБА_5 за вищевказаною адресою не проживає. До квартири державного виконавця допущено не було.

З огляду на те, що державний виконавець не зміг потрапити у домоволодіння ОСОБА_5, у зв‛язку із чим останньому було надіслано вимогу 05.02.2014 року №563/5. Разом з тим, такого доступу не було надано, що й стало підставою для звернення державного виконавця з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні подання державного виконавця, суд виходив з того, що підстав для задоволення подання не вбачається, оскільки зазначені акти не є належними та допустимими доказами, в розумінні того, що боржник ОСОБА_5 перешкоджає у вчиненню виконавчих дій, а також державним виконавцем не надано жодного доказу, який би свідчив про отримання боржником постанови по відкриття виконавчого провадження.

Проте з такими висновками суду не можливо погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до статті 129 Конституції України рішення суду є обов'язковим до виконання.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання статті 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства Права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частина перша, друга статті 30 Конституції України).

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до статей 1, 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника, за яким на державного виконавця покладено обов'язок по проведенню виконавчих дій щодо виявлення майна, його арешту (опису), вилучення та примусової реалізації.

При цьому державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема надано право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Таким чином, державний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу, зобов'язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

При цьому відсутність доказів направлення боржнику рекомендованим листом копії постанови про відкриття виконавчого провадження та доказів отримання її копії боржником; відсутність в актах про неможливість проведення виконавчих дій часу їх складання; відсутність доказів повідомлення боржника про проведення виконавчих дій не є підставою для відмови у задоволенні подання державного виконавця про примусове проникнення до майна боржника - фізичної особи.

Крім того, статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження, було передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

Указані вимоги державним виконавцем були дотримані.

Визначальним при розгляді подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника є сам факт невиконання рішення та неможливість державного виконавця потрапити до жилого приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна.

Оскільки рішення залишається невиконаним та державному виконавцю доступ до жилого приміщення божником не забезпечено, то погодитись з постановленою ухвалою суду першої інстанції про відмову держвиконавцю в надані дозволу на примусове проникнення до житла боржника неможливо і така ухвала підлягає скасуванню з постановлення нової ухвали про задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла.

Згідно статті 312 ЦПК України,розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції,апеляційний суд,зокрема,скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання,якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

На підставі викладеного та ккеруючись ст. 303, 304, 308, 312 -315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нову ухвалу наступного змісту.

Подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві Бубели Андрія Миколайовича задовольнити.

Надати старшому державному виконавцю Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві Бубелі Андрію Миколайовичу дозвіл на примусове проникнення в житло боржника ОСОБА_5 - квартиру АДРЕСА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Шахова О.В.

Судді: Головачов Я.В.

Поливач Л.Д.