Провадження № 2/752/638/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
16 січня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді Мирошниченко О.В., при секретарі - Конельській А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про звільнення майна з-під арешту, суд -
У серпні 2014 року позивач ПАТ «ПриватБанк» звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про звільнення майна з-під арешту.
В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що 28.02.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № KID0AU00140017, згідно з яким позивач надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 8832,29 долар США.
03 вересня 2008 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ Проц В.С. накладено арешт на вищевказаний автомобіль (постанова № 591/3 від 03.09.2008), належний на праві власності ОСОБА_1 В зв'язку з чим вказаний автомобіль в даний час знаходиться в базі "АІС" з відміткою «розшук та затримання».
В свою чергу ПАТ «ПриватБанк» вважає, що постанова про накладення арешту на вищевказаний заставний автомобіль суттєво порушує його майнові права, оскільки банк має першочергові майнові права на арештований автомобіль, які згідно норм чинного законодавства України не можуть бути обмежені.
Оскільки, право застави у ПАТ «ПриватБанк» виникло 28 лютого 2006 року , а постанова про накладення арешту винесена пізніше, вже після укладення ПАТ «ПриватБанк» договору застави.
Крім того, загальна заборгованіть ОСОБА_1 перед ПАТ «ПриватБанк» за кредитним договором, що забезпечений згідно договору застави вищевказаним арештованим автомобілем станом на 01 листопада 2013 року складає 6 410, 58 доларів США.
На думку ПАИ «ПриватБакн» державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.
Таким чином, накладений в рамках виконавчого провадження арешт на автомобіль, що перебуває в заставі, підлягає скасуванню, адже є незаконним, а також обмежує та позбавляє передбачене законом право заставодержателя одержати задоволення за рахунок предмету застави у встановлений судовим рішенням спосіб захисту порушених прав, просить звільнити вказане майно з-під арешту.
У судовому засідання представник позивача ПАТ «ПриватБанк» не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності та проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві у судове засідання не забезпечив явку свого представника, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 повторно не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України порядку. Судові повістки повернулись до суду без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання.
На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України , за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.02.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № KID0AU00140017 , згідно з яким ПАТ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 8832,29 доларів США.
03 вересня 2008 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ Проц В.С. накладено арешт на вищевказаний автомобіль (постанова № 591/3 від 03.09.2008), належний на праві власності ОСОБА_1 В зв'язку з чим вказаний автомобіль в даний час знаходиться в базі "АІС" з відміткою "розшук та затримання".
Відповідно до приписів ч.1 ст. 20 Закону України «Про заставу» та ч.1,2 ст. 589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року та ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі:
- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;
- коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Відповідно до ст. 585 ЦК України та ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави.
При цьому, право застави у ПАТ «ПриватБанк» виникло 28 лютого 2006 року, а постанова про накладення арешту винесено пізніше, вже після укладення ПАТ «ПриватБанк» договору застави. Крім того, загальна заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ « ПриватБанком» за кредитним договором, що забезпечений згідно договору застави вищевказаним арештованим автомобілем станом на 01 листопада 2013 року складає 6 410, 58 доларів США.
Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПАТ «ПриватБанк».
Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.
Таким чином, накладений в рамках виконавчого провадження арешт на автомобіль, що перебуває в заставі, підлягає скасуванню, адже є незаконним, а також обмежує та позбавляє передбачене законом право заставодержателя одержати задоволення за рахунок предмету застави у встановлений судовим рішенням спосіб захисту порушених прав.
Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту.
Згідно вимог ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 585, 589 ЦК України, ст.ст.16, 20 Закон України «Про заставу», ст.ст. 54. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 3, 113, 118-120, 208-223 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про звільнення майна з-під арешту,- задовольнити.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя