Категорія 50Доповідач Кучевський П. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Кучевського П.В.

Суддів: Берегового О.Ю., Панасюка О.С.

При секретарі: Пантелеймоновій А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вище вказаним позовом, у якому просила суду стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1200 грн. на період навчання доньки, починаючи з дня звернення до суду до 10 березня 2018 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що донька ОСОБА_3 - ОСОБА_4 продовжує навчання в Економічному університеті міста Варна (Болгарія), та знаходиться на утримані матері, при цьому, батько ОСОБА_2 матеріальної допомоги своїй донці не надає.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2015 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання її повнолітньої доньки ОСОБА_4 на період її навчання у Економічному університеті міста Варна до закінчення навчання чи досягнення 23 років, в розмірі 400 грн.

Не погоджуючись з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2015 року, ОСОБА_2 звернувся до Апеляційного суду Вінницької області з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2015 року вказаним вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що від шлюбу у сторін є повнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні.

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово мешкає в республіці Болгарія.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 продовжує навчання в економічному університеті в м. Варна (республіка Болгарія) на факультеті управління з 4-х річним курсом навчання з освітньо-кваліфікаційної ступені бакалавр, з оплатою у розмірі 170 левів за семестр(а.с. 6).

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Доводи апеляційної скарги про те, що до суду звернулася ОСОБА_5, яка, на думку апелянта, не має права звернення до суду із таким позовом є безпідставними з огляду на наступне.

ОСОБА_5 є представником ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої консулом-керівником Консульства України у місті Варна 15.05.2013 року, терміном на три роки, тобто до 15.05.2016 року (а.с. 11).

Згідно із вказаною довіреністю ОСОБА_5, окрім іншого, наділена правом представляти інтереси ОСОБА_3 в усіх судах України з усіма правами, які надані законом позивачу.

Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Відповідно до ч. 3 статті 119 ЦПК України позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Таким чином, ОСОБА_5 в праві вчиняти від імені ОСОБА_3 усі дії передбачені ЦПК України в межах повноважень передбачених процесуальним законом та довіреністю, у тому числі підписувати та подавати до суду позовну заяву.

Так, ст. 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У пункті 20 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатись після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів враховує, що обов'язковою умовою виникнення права на аліменти непрацездатної особи є її нужденність. Ознакою нужденності є такий розмір джерела існування (заробітку, доходу, пенсії, допомоги, стипендії та інше), якого зовсім недостатньо для задоволення елементарних потреб. При цьому, мають враховуватись реальні витрати непрацездатної особи для підтримання життєвої активності.

Згідно із довідкою Економічного університету міста Варна №3-63456/2015-01-21, студентка ОСОБА_3 не отримує стипендії.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що навчання у учбовому закладі є правовою підставою для стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, несе витрати: на навчальні посібники, інші канцелярські приладдя, на харчування, тощо та потребує матеріальної допомоги на період навчання.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_2 не доведено існування обставин, які істотно обмежують його платоспроможність, докази існування у нього зобов'язань по утриманню інших осіб, докази існування інших обставин, що мають істотне значення, що дає підстави для висновку про його спроможність сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 400 грн. щомісячно до закінчення навчання.

Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, судом не встановлено.

Колегія суддів враховує, що єдиною підставою для звільнення батька чи матері дитини від обов'язку сплачувати аліменти на її утримання є правило, встановлене ст. 188 СК України, відповідно до якого батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. При цьому, дитина повинна мати такий високий матеріальний рівень доходів за рахунок власних коштів, який повністю забезпечує її життєві потреби.

Відповідно до частини 2 статті 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. При винесенні такого рішення суд повинен встановити, що дохід дитини набагато перевищує дохід кожного із її батьків. Правом на звернення до суду із позовом про звільнення від обов'язку утримувати дитину наділені кожен із обох батьків дитини.

Відповідач ОСОБА_2 до суду із позовом про звільнення від обов'язку утримувати дитину не звертався.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів правильно врахував відсутність у ОСОБА_2 постійного заробітку, наявність у нього хвороби, та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 400 грн.

Колегія суддів, не бере до уваги доводи ОСОБА_2 про не об'єктивність розгляду справи судом першої інстанції, зокрема, не розгляду заяви про відвід судді, оскільки, згідно із правилами ч. 3 статті 23 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. ОСОБА_2 подав заяву про відвід судді Вінницького міського суду Сичука М.М. 13.01.2015 року (а.с. 46), тобто після розгляду справи по суті та ухвалення судом рішення 12.01.2015 року, що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 23 ЦПК України. При цьому, згідно із ч. 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідивши всі обставини справи, надавши належну оцінку доказам у справі дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ П.В. Кучевський

Судді: /підпис/ О.Ю. Береговий

/підпис/ О.С. Панасюк

Згідно із оригіналом

Головуючий: П.В. Кучевський