З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Запоріжжя 8 травня 2015 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Зарютіна П.В.
за участю секретаря Чернишової І.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості , -
Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом.
В позові вказує, що відповідно до укладеного кредитного договору між АТ «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та відповідачем,останній отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Далі зазначає, що у зв'язку з невиконанням умов вищезазначеного кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість в загальному розмірі 5267,12 гривень.
На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору.
Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого було невідоме суду, викликався в суд через оголошення у пресі. Вимогами вказаної норми Закону визначено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.
В судове засідання сторони не явилися, позивач не заявляв суду проти заочного розгляду справи.
В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд ухвалив розглянути справу заочно.
Дослідивши надані у справі докази, суд вважає, що існують законні підстави для часткового задоволення позову.
Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України.
Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею).
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до укладеного договору від 01.07.2008 року між АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем, останній отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на річних на суму залишку заборгованості за кредитом.
У зв'язку з невиконанням умов вищезазначеного кредитного договору у відповідача станом на 31.01.2015 року перед позивачем утворилась заборгованість у загальному розмірі 26 634,98 гривень, що підтверджується доданим до позову розрахунком із зазначенням всіх складових виниклої заборгованості та їх розмірів: 6793,15 гривень - заборгованість за кредитом, 13 449,12 гривень - несплачені проценти за користування кредитом, 6392,71 гривень - заборгованість з комісії за користування кредитом, 250 гривень - штраф (фіксована частина), 238,91 гривень - штраф (процентна складова).
Перелічені обставини суду підтверджені: копією вищезазначеного кредитного договору з додатком, розрахунком позивача заборгованості відповідача, правовстановлюючими документами позивача.
Разом з тим вимоги банку про стягнення з боржника окрім вказаних штрафу (процентної складової), як це передбачено умовами та правилами позивача надання банківських послуг та споживчого кредиту, не ґрунтуються на законі.
Заявлені позивачем вимоги про одночасне стягнення з відповідача фіксованого штрафу та штрафу, нарахованого у відсотку від суми заборгованості свідчать про безпідставне застосування до боржника подвійної цивільно-правової відповідальності одного й того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобов'язання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК, згідно до яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Таким чином умова кредитного договору про подвійну відповідальність боржника відповідно до ч. 2 ст.215 ЦК України являється нікчемною і не може застосовуватися до боржника.
Крім того, суд має стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за винятком суми в розмірі 21 856,77 гривень, яка була вже стягнута з відповідача за вищевказаним кредитним договором судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2013 року.
Суд також вважає за необхідне в порядку ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 526, 527, 530, 549, 1050, 1054 ЦК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 01.07.2008 року на загальну суму 5028,21 гривень, та судові витрати у сумі 573,60 гривень.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя П.В. Зарютін