Провадження № 22-ц/780/2415/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 42 23.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Коцюрби О.П.,

при секретарі: Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що не проживає за місцем реєстрації,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ОСОБА_2. звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що він та відповідач ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.07.2013 року є співвласниками квартири НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1, в рівних частинах (по 1/2).

В квартирі за вищевказаною адресою зареєстровані: позивач ОСОБА_2., відповідач ОСОБА_3 та їхня малолітня дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.10.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

З грудня 2013 року ОСОБА_3 не проживає в квартирі за місцем реєстрації, однак комунальними службами в квитанціях на сплату за житлово-комунальні послуги відповідні нарахування здійснюються з розрахунку на 3 осіб, в тому числі на відповідача ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_2. не має бажання оплачувати комунальні платежі по утриманню квартири за відповідача ОСОБА_3, однак з метою уникнення виникнення заборгованості змушений робити це.

Враховуючи викладене та зважаючи на доведеність факту непроживання відповідача за місцем реєстрації, позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати її такою, що не проживає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, з грудня 2013 року.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.07.2013 року (а.с.4-5) позивач ОСОБА_2. та відповідач ОСОБА_3 є співвласниками квартири НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1, в рівних частинах (по 1/2).

В квартирі за вищевказаною адресою зареєстровані: позивач ОСОБА_2., відповідач ОСОБА_3 та їхня малолітня дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.10.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7).

З грудня 2013 року ОСОБА_3 не проживає в квартирі за місцем реєстрації, що підтверджується письмовими доказами, при цьому комунальними службами в квитанціях на сплату за житлово-комунальні послуги відповідні нарахування здійснюються з розрахунку на 3 осіб, в тому числі на відповідача ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

визнання права;

· визнання правочину недійсним;

· припинення дії, яка порушує право;

· відновлення становища, яке існувало до порушення;

· примусове виконання обов»язку в натурі;

· зміна правовідношення;

· припинення правовідношення;

· відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

· відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

· визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом обрано спосіб захисту права, який не відповідає характеру порушення цього права та не сприятиме його відновленню, оскільки для вирішення питання про ненарахування квартирної плати та комунальних послуг на особу, яка зареєстрована в приміщенні, однак не проживає в ньому, існує визначений законом порядок, згідно якого судове рішення про визнання особи такою, що не проживає за місцем реєстрації, не являється підставою для припинення нарахування відповідних сум та їх перерахунок за минулий час.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є законним та обґрунтованим.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а заочне рішення суду - залишенню без змін, як таке, що ухвалене на підставі повно та всебічно встановлених обставин справи, підтверджених доказами, перевіреними судом.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: