Справа № 359/7237/14 Головуючий у І інстанції Яковлєва Л. В.
Провадження № 22-ц/780/1444/15 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 18 23.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д.,Сушко Л.П.,

при секретарі: Ромашині І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, обґрунтовуючи тим, що 27 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір за № 397/П/23/2008-840, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 126561,60 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 14,59 % річних, строком до 25 серпня 2028 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем укладено іпотечний договір від 27.08.2008 року, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,1200га з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташована на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Позивач зазначав, що внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань станом на 14.05.2014 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 233557,97 доларів США, що еквівалентно - 326 477,38 грн.

Враховуючи викладене, ПАТ «Комерційний банк «Надра» просив суд звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,1200га з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області та уповноважити позивача укладати з будь-яким покупцем договір купівлі-продажу земельної ділянки, вживати інші заходи, спрямовані на це, та передати земельну ділянку в управління позивача.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ КБ «Надра» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір за № 397/П/23/2008-840, відповідно до якого позивач надав, а відповідач отримав кредит в розмірі 126561,60 доларів США, строком до 25 серпня 2028 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,59 % річних.

Згідно п. 5.1 кредитного договору у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у кредитному договорі, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасного сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення відповідачем вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9, 4.3.10 кредитного договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 % від суми кредиту.

Відповідно до п.4.2.4 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась, та сплати процентів.

За правилом ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання боржник повинен сплатити кредиторові неустойку (штраф, пеню).

Судом першої інстанції встановлено, що станом на 14.05.2014 року у відповідача виникла перед позивачем заборгованість, загальна сума якої становить 261306,98 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 3074175,02 гривень, із них: заборгованість за кредитом - 126561,60 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 1488936,60 гривень, заборгованість за відсотками - 106996,37 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 1258761,04 гривень, пеня - 15094,85 доларів США, що становить за офіційним курсом НБУ 177583,72 гривень, штрафу - 12656,16 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 148893,66 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем укладено іпотечний договір від 15.08.2008 року, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,1200га з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому.

Судом встановлено, що предметом іпотеки є земельна ділянка, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому після укладення цього договору, а саме після оформлення державного акту про право власності на вказану земельну ділянку та його державної реєстрації. Підстави для набуття та реєстрації права власності на земельну ділянку та виникнення інших майнових прав щодо земельної ділянки у майбутньому підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Білоконь Р.В. 27 серпня 2008 року та зареєстрований в реєстрі за № 1317.

ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку не зареєстрував та не надав позивачу оригінали документів, що посвідчують таку реєстрацію.

За ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 6 ЦК України сторони можуть укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.125 ЗК України (в редакції, яка була чинною на момент укладення іпотечного договору), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Виходячи з положень ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після державної реєстрації.

Згідно Іпотечного договору ОСОБА_2 передав в іпотеку майнові права на земельну ділянку і лише після отримання ним державного акту на земельну ділянку вона стане предметом іпотеки.

Відповідно до ч.2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки ні Земельним Кодексом України, ні Цивільним Кодексом України не передбачено такого способу захисту права, як зобов'язання оформити право власності.

Висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглядаючи спір повно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази та ухвалив обґрунтоване рішення з вірним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" - відхилити.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: