У х в а л а

іменем україни

11 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М.,

Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, за касаційною скаргою Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. про позбавлення батьківських прав.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2015 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4. скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення вимог заявлених до ОСОБА_4.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1 підданого Хашимитського Королівства Йордані. Відносно його малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішено питання про судові витрати у справі. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації просить скасувати судові рішення в частині відмови в задоволенні їх позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення їх вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.

Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини).

Так у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до п. 15 Постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Матеріали справи не містять доказів наявності в діях ОСОБА_2, ОСОБА_3 винної поведінки або свідомого нехтування своїми обов'язками, або жорстокого поводження з дітьми.

Як не містять й доказів того, що державою в особі позивача, перед зверненням до суду з цим позовом, вчинялися дії з метою допомоги ОСОБА_2, яка залишилася сама з трьох дітьми, вийти зі скрутного становища та в результаті не реагування позивач вимушений був звернутися до суду для захисту інтересів дітей.

Отже, встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду та рішення апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2015 року ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Рішення апеляційного суду в частині задоволення позовної вимог не оскаржується, тому не є предметом касаційного перегляду.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації відхилити, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року в частині, що залишено без змін рішенням апеляційного суду та рішення апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: В.М. Коротун

С.П. Штелик