Справа № 175/748/15-ц
Провадження № 2/175/290/15
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Борисова С.А.

при секретарі Єльшиній А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

Сторони та їх представники у судове засідання не з'явилися, надавши письмові заяви у яких позов підтримали та визнали у повному обсязі і просили справу розглянути без їхньої участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивачки - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2, видане Індустріальним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

За свого життя, померлий придбав у приватну власність земельну ділянку, площею 0,053 гектара, розташовану на території садового товариства «Сільский будівельник» Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки серія НОМЕР_3 від 16.05.2003 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Кудрявцевою Т.М. та зареєстровано в реєстрі за №882.

Відповідно до пункту 2 вказаного договору, земельна ділянка належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія НОМЕР_4, виданого Ювілейною селищною радою народних депутатів 12.06.1997 року. Даний акт видано на підставі рішення виконавчого комітету Ювілейної селищної ради народних депутатів №71 від 21.05.1997 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №675 (землю передано для ведення садівництва). Згідно до пункту 4 вказаного договору, продаж земельної ділянки вчинено за 809,00 гривень.

Зокрема, право ОСОБА_4 відповідно до зазначеного договору купівлі-продажу земельної гулянки ніким не оспорюється, однак за час свого життя померлий не встиг здійснити державну реєстрацію права класності на вказану земельну ділянку і виготовити на своє ім'я відповідний державний акт на право власності на земельну ділянку.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 за свого життя заповіт не складав, а тому після його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 року було заведено спадкову справу №361/2014 в Шостій Дніпропетровській державній нотаріальній конторі.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Так, ОСОБА_1 є донькою спадкодавця (свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 видане (повторно) Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського управління юстиції від 13.01.2014 року та свідоцтво про одруження серія НОМЕР_6, виданий виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради, відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 20.08.2005 року) є спадкоємцем за законом першої черги в порядку ст. 1261 ЦК України. Крім того, інші спадкоємці першої черги - ОСОБА_7 (як дружина спадкодавця, свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 04.07.1981 року) та ОСОБА_2 (як донька померлого, свідоцтво про народження серії НОМЕР_8 та свідоцтво про одруження серії НОМЕР_9 від 24.03.1982 року) відмовилися від права на спадщину на спірну земельну ділянку на користь позивачки.

Однак, будучи спадкоємцем першої черги, ОСОБА_1, 22.09.2014 року звернулась з відповідною заявою до державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про права на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,053 гектара, розташованої на території садового товариства «Сільський будівельник» Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, яка належить померлому ОСОБА_4 на праві власності, яке посвідчено цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину на підставі того, що вищевказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки в органах, що здійснюють державну реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_4 за свого життя не зареєстроване та державний акт на вищезазначену ділянку на своє ім'я ним не отримане.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п.23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 126 ЗК України Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно п.5 ч.1 ст. 19 даного Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. ст. 182, 210 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання із нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину у судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Також, згідно п.10 вищезазначеної Постанови зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 25 ЦК України правоздатність особи (здатність мати права та обов'язки) припиняється в момент її смерті.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи, що до Позивачки перейшли права власності на житловий будинок, проте вона не має можливості оформити законодавчі документи у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів у спадкодавця.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом.

Нормою ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Приписами ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно з абз. 4 п. 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N20/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус для видачі свідоцтва про право на спадщину вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась, - довідку відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.ст. 125,126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Також право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене спадкове майно, а її позовні вимоги не суперечать чинному законодавству і не порушують прав третіх осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 8,328,373,376,1216,1233,1268,1270,1296,1297 ЦК України, ст.ст. 125,126 ЗК України, керуючись ст.ст. 7,10,11,27,31,57,60,61,174,212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_10, виданого Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 20.02.2006 року, ІПН: НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на земельну ділянку, площею 0,053 га, розташованої на території Садового товариства «Сільський будівельник» Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.А. Борисов