АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/71/15-ц 22-ц/774/861/К/15
Справа № 212/71/15-ц Головуючий в першій
Провадження 22-ц/774/861/К/15 інстанції Водоп*янов С.М.
Категорія № 26 (ІІІ) Доповідач - Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника відповідача Некрасової Катерини Олександрівни, представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (надалі - ПАТ "Кривбасзалізорудком") та просила суд стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отримання професійного захворювання, 70 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 березня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково: стягнуто з ПАТ "Кривбасзалізорудком" на її користь моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень та на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Кривбасзалізорудком", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом при ухваленні рішення не взято до уваги, що позивач, крім підприємства відповідача, з 07.03.1990 року по 24.04.1993 року працювала на Криворізькому ЦГЗК, у зв'язку з чим, ПАТ "Кривбасзалізорудком" не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу іншим підприємством.

Також судом не дано належної оцінки тому, що, почавши хворіти у 2009 році, позивач ОСОБА_4 свідомо продовжувала працювати у тяжких умовах праці до 2012 року, що свідчить про її недбайливе ставлення до свого здоров*я, внаслідок чого і виникло професійне захворювання. Крім того, при прийнятті на роботу, позивач ОСОБА_4 була повідомлена про умови праці на ПАТ "Кривбасзалізорудком", про наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих факторів.

На думку апелянта, судом першої інстанції залишено поза увагою, що посилання позивача на те, що відшкодування їй підприємством відповідача моральної шкоди дасть їй можливість пройти належний курс лікування, є безпідставними, оскільки обов'язок забезпечити медикаментозне лікування покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Крім того, апелянт зазначив, що розмір суми відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам розумності і справедливості, є значно завищеною.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить її відхилити, а рішення суду, як законне та обґрунтоване, на її думку, залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працювала в умовах впливу шкідливих факторів 12 років 10 місяців: машиністом живильника - 9 місяців, машиністом конвеєра ДСФ шахти "Октябрська" ПАТ "КЗРК" - 12 років 1 місяць.

Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково -дослідного інституту промислової медицини від 04 жовтня 2011 року їй було встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої - ст.(пиловий бронхіт першої - другої ст. емфізема легень першої - другої ст.). Легенева недостатність першого - другого ступеня. Фаза загострення.

Відповідно до п.п.16,17 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який складений 20 жовтня 2011 року, причиною професійного захворювання стало несистематичне використання комплексу пилеподавлення і незабезпечення нормативного провітрювання на робочих місцях, умови праці характеризувались запиленістю повітря робочої зони переважно фіброгеної дії, що перевищувала ГДК та виробничого шуму підвищених параметрів. Порушення режиму експлуатації технологічного устаткування, приладів, пошкодження захисних засобів і механізмів систем вентиляції, освітлення, кондиціювання повітря, відсутність засобів індивідуального захисту.

Висновком МСЕК від 23 листопада 2011 року позивачу ОСОБА_4 встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 25% по ХОЗЛ. При наступних переоглядах у 2012 році та 2014 році процент втрати працездатності у ОСОБА_4 не змінився.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ПАТ "Кривбасзалізорудком" винен у виникненні у позивача професійного захворювання, у зв'язку з чим їй було спричинену моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням був встановлений. Вона отримала професійне захворювання, втратила працездатність у розмірі 25 %.

Позивач періодично потребує амбулаторного і стаціонарного лікування, оздоровлення, переносить фізичний біль та моральні переживання. У ОСОБА_4 порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для неї роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя.

У зв'язку з чим, висновок суду щодо спричинення позивачу неправомірними діями відповідача ПАТ "Кривбасзалізорудком" моральної шкоди є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що, почавши хворіти у 2009 році, позивач ОСОБА_4 свідомо продовжувала працювати у тяжких умовах праці до 2012 року, що свідчить про її недбайливе ставлення до свого здоров*я, внаслідок чого і виникло професійне захворювання, при прийнятті на роботу, вона була повідомлена про умови праці на ПАТ "Кривбасзалізорудком", про наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих факторів, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що обов'язок забезпечити медикаментозне лікування покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, не беруться до уваги колегією судів, так як статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що громадянам, які потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що висновок суду про відшкодування відповідачем ПАТ "Кривбасзалізорудком" позивачу моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р., відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Однак, на думку колегії суддів, при визначенні суми моральної шкоди, стягнутої з ПАТ "Кривбасзалізорудком" на користь ОСОБА_4, судом не у повній мірі враховані положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині заслуговують на увагу.

Тому, враховуючи період роботи позивача ОСОБА_4 на підприємстві ПАТ "Кривбасзалізорудком", характер і тривалість її страждань, стан здоров'я, тяжкість професійного захворювання, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, колегія суддів вважає, що сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ "Кривбасзалізорудком" на користь позивача ОСОБА_4, повинна бути зменшена з 20 000 грн. до 16 000 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга ПАТ "Кривбасзалізорудком" підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 березня 2015 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_4, змінити, зменшивши цей розмір з 20000 грн. до 16000 (шістнадцяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: