Справа № 454/2506/14 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/2372/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Львіввугілля" про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров"я при виконанні трудових обов"язків,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ДП "Львіввугілля" на його користь 30 000 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок трудового каліцтва, посилаючись на те, що з 28 липня 1977 р. по 06 червня 2006р. працював на ДП "Львіввугілля". За час роботи на шахті 06 серпня 1987 р. з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму спини, що підтверджується актом про нещасний випадок. У зв'язку із отриманою травмою на шахті був змушений неодноразово звертатися за медичною допомогою. 29 лютого 1988р., згідно акта № 1247 від 30 листопада 2006р. Йому було встановлено 25% втрати професійної працездатності. Актом № 1431 від 27 листопада 2007 р. встановлено 25% втрати професійної працездатності. Актом №1342 від 25 грудня 2008р. встановлено 40% втрати професійної працездатності. Актом №1562 від 23 грудня 2010р. встановлено 2 групу інвалідності та 40% втрати професійної працездатності. Згідно довідок серії 10ААВ №685745 від 31 січня 2014р., виданих Галицькою міжрайонною МСЕК йому безтерміново встановлено 3 групу інвалідності та серія 10ААА №109513 від 31 січня 2014р. 40% втрати професійної працездатності. Внаслідок отримання трудового каліцтва йому завдано великої моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, оскільки він втратив працездатність, відчуває постійні болі та обмеження рухів в хребті, слабість в ногах .

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року позов задоволено частково. Вирішено: стягнути з державного підприємства "Львіввугілля" в користь ОСОБА_2 4 000 (чотири тисячі) грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок трудового каліцтва. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення змінити в частині стягнення з ДП "Львіввугілля" в його користь 4 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок трудового каліцтва, стягнувши з ДП "Львіввугілля" в його користь 30 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок трудового каліцтва. В апеляційній скарзі вказує на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено невідповідність висновків суду обставинам справи, що є підставою для зміни рішення суду. Вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Вказує на те, що суд не врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили. Вважає, що розмір моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. повністю обгрунтований та є розумним і справедливим.

У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції послався на те, що позивачу вперше встановлено 25% втрати працездатності - 30.11.2006 року у зв"язку з трудовим каліцтвом, отже, з цієї дати у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди , завданої ушкодженням здоров"я. При визначенні розміру грошового відшкодування в сумі 4000 грн , відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд першої інстанції враховував характер заподіяної позивачу шкоди, глибину фізичних та душевних страждань позивача , а також вимоги розумності та справедливості.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю визначення судом першої інстанції розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 4000 гривень, оскільки:

стійку втрату працездатності на 25% внаслідок трудового каліцтва та ІІ групу інвалідності позивачу вперше було встановлено 30.11.2006 року і з цього часу для нього настало право на отримання від відповідача відшкодування моральної шкоди, внаслідок ушкодження здоров"я.

Зважаючи на те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди в кілька разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати, чинної на час розгляду справи, доводи апеляційної скарги про не урахування судом першої інстанції роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" не заслуговують на увагу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, й підстави для його зміни відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

Федоришин А.В.