У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 02 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» грошові кошти з банківського рахунку у розмірі 33 432,36 доларів США; суму комісії, яка була сплачена ним за переказ коштів, якій не був виконаний, у розмір 12 437 грн 01 коп.; пеню у розмірі 1 % від суми переказу коштів, що складає 7 523 грн 20 коп. за невиконання платіжного доручення № 1 від 01 жовтня 2014 року, 7 523 грн 20 коп. за невиконання платіжного доручення №1 від 04 грудня 2014 року та 7523 грн 20 коп. за невиконання платіжного доручення №1 від 13 січня 2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 липня 2014 року та 18 липня 2014 року між ним та ПАТ «ДельтаБанк» були укладені депозитні договори № 014-24901-010714 та № 004-24901-180714, у відповідності з якими він розмістив в установі банку депозити на суму 25 000 доларів США та 10 000 доларів США відповідно. Кожен договір укладався на строк 30 днів з виплатою процентів в кінці терміну; умовами договорів була передбачена їх пролонгація на той же строк. 15 вересня 2014 року та 30 вересня 2014 року він звернувся до банківської установи з заявою про намір отримати вклад і нараховані проценти, але кошти повертались йому незначними сумами. Він був змушений згідно з платіжним дорученням №1 від 01 жовтня 2014 року надати розпорядження банківській установі перерахувати його грошові кошти сумі 32 000 доларів США на свій валютний рахунок в іншій банківській установі. При цьому ним була сплачена комісія відповідачу у розмірі 12 437 грн 01 коп. за виконання цієї банківської операції, але переказ так і не був проведений. Аналогічні платіжні доручення ним було оформлені у грудні 2014 року та січні 2015 року, але грошові кошти так і не були перераховані згідно з його розпорядженням.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_4 кошти за договором банківського рахунку в розмірі 32 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29 квітня 2015 року еквівалентно 71 2396 грн 80 коп.; стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_4 кошти за договором банківського рахунку у розмірі 1 432,36 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29 квітня 2015 року еквівалентно 31 887 грн 77 коп.; стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_4 пеню за невиконання платіжних доручень від 01 жовтня 2014 року № 1, від 04 грудня 2014 року № 1 та від 13 січня 2015 року № 1 у розмірі 960,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29 квітня 2015 року еквівалентно 21 371 грн 90 коп.; стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_4 сплачену ним за перерахунок коштів комісію у розмірі 12 437 грн 01 коп.; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 02 червня 2015 року рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 квітня 2015 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st212>), дійшов правильного висновку, що відповідно до ст. ст. 26, 36, 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач, як вкладник (кредитор), може вимагати задоволення своїх майнових вимог щодо повернення грошових коштів з банківських рахунків, сплати неустойки, стягнення коштів, сплачених в якості комісії, виключно в межах процедури ліквідації банку.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко