Єдиний унікальний номер 227/1377/15-ц Номер провадження 22-ц/775/117/2015
Єдиний унікальний номер 227/1377/15-ц Головуючий у 1 інстанції Здоровиця О.В.
Номер провадження 22-ц/775/117/2015 Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Тимченко О.О., Корчистої О.І.

при секретарі Лісовій Т.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля»

на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволений частково: стягнуто з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 40000 грн..

В апеляційній скарзі ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» просить рішення суду скасувати, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, так як судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права судом не враховано те, що потерпілий порушив вимоги законодавства про охорону праці. Крім того, судом порушено принцип змагальності безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду кримінального провадження по встановленню причин виникнення нещасного випадку.

В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити.

ОСОБА_1 до суду не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом SMS- повідомлення на номер 48 згідно заявки позивача (арк..спр.23), надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Заслухавши доповідача, присутніх осіб, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що сторони перебували в трудових відносинах, коли з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, висновком МСЕК від 17 лютого 2015 року позивачу встановлено 60% втрати працездатності, третя група інвалідності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що умови праці позивача не відповідали вимогам ст..153 КЗпП України, що стало однією з причин нещасного випадку на виробництві, пошкодженням здоров»я внаслідок травми позивачу заподіяно моральну шкоду, яка на підставі ст.237-1 КЗпП України підлягає відшкодуванню відповідачем.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як виходить з матеріалів справи позивач працював у відповідача (арк..спр.7-9), 17 лютого 2015 року позивачу встановлено 60% втрати працездатності (арк..спр.5).

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

Оскільки Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на час виникнення спірних відносин, в зв"язку із зміною спеціального закону, не відповідає за завдану моральну шкоду, то у разі отримання працівником виробничої травми чи професійного захворювання в цей період від набуває права на відшкодування моральної шкоди на загальних підставах, встановлених законом.

Згідно ст.13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до вимог ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, ст.237-1 - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто передбачає відшкодування моральної шкоди, яка спричинена з вини роботодавця.

Як вбачається з акту про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом (арк..спр.10-13), його основною причиною стала недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки.

Таким чином, моральну шкоду повинен відшкодовувати роботодавець, оскільки шкода здоров"ю завдана при виконанні позивачем трудових обов»язків, про що свідчить акт розслідування, висновок МСЕК та інші медичні документи, які є в справі.

Виходячи з викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення моральної шкоди з підприємства - відповідача.

Визначення судом моральної шкоди в розмірі 40000 гривень відповідає встановленим обставинам справи, переживанням, які відчуває потерпілий в зв"язку з ушкодженням здоров"я, принципам розумності та справедливості.

Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про наявність вини позивача, як підстави для відмови в позові, з наступних підстав.

Дійсно, з акту про нещасний випадок (арк..спр.10) виходить, що супутньою психофізіологічною причиною настання нещасного випадку була особиста необережність потерпілого; також ОСОБА_1 порушив пункт 1.10 Інструкції з охорони праці №6 для гірника підземного.

Згідно протоколу №2 засідання комісії з питань охорони праці шахти «Добропільська» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» від 24 лютого 2015 року ОСОБА_1 зменшено розмір одноразової допомоги на 5% за порушення ним вимог законодавства про охорону праці (арк..спр.18).

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги дані обставини врахував, тобто даний довід апеляційної скарги стосується оцінки доказів.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом принципу диспозитивності безпідставне.

Під час розгляду справи відповідачем було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду кримінального провадження по встановленню причин виникнення нещасного випадку, в задоволенні якого ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2015 року відмовлено (арк..спр.39-40).

На підставі п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі: неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства;

Відповідно до п.33 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. При неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, підставою для зупинення провадження у цивільній справі може бути лише наявність кримінальної справи на розгляді в суді.

З матеріалів даної справи вбачається, що кримінальне провадження, до розгляду якого відповідач просив зупинити провадження по цивільній справі, перебуває на стадії досудового розслідування (арк..спр.28-29), що взагалі виключає можливість зупинення провадження по цивільній справі.

Виходячи з викладеного доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Судді: