АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Державного концерну «Укроборонпром», третя особа: Державне підприємство «Завод імені ОСОБА_4» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИЛА:

23 вересня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Державного концерну (ДК) «Укроборонпром» з позовом про визнання незаконним та скасування наказу № 233-К від 21.08.2014р. про увільнення його від виконання обов'язків Генерального директора ДП «Завод імені ОСОБА_4» з 22 серпня 2014 року та поновлення його на цій посаді, посилаючись на відсутність правових підстав для його увільнення та порушення порядку увільнення, оскільки наказ про його увільнення виданий неповноважною особою, при його звільненні йому не видана трудова книжка, не проведено розрахунку з виплатою всіх сум, що йому належать від підприємства, та не виплачена вихідна допомога відповідно до ст.. 44 КЗпП України

Також просив стягнути з відповідача понесені ним витрати за надання правової допомоги в сумі 3000 грн.

Представники відповідача та третьої особи надали письмові заперечення на позов, зазначаючи, що ОСОБА_5 продовжує роботу на посаді заступника генерального директора у м.Xapкiв Державного концерну «Укроборонпром», на яку і був прийнятий, і з 25.03.2014 р. додатково за суміщенням виконував обов'язки генерального директора ДП «Завод імені ОСОБА_4». 21.08.2014р. позивача увільнено від виконання цих обов'язків уповноважною особою - виконуючим обов'язки генерального директора ДК «Укроборонпром».

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Зазначає, що судом неправильно встановлені обставини справи, у тому числі наявність суміщення посад, і у звязку з чим не було взято до уваги, що його основною посадою була посада Генерального директора ДП «Завод імені ОСОБА_4» відповідно до наказу ДК «Укроборонпром» від 24.03.2014 р. № 66-К, оскільки призначення його заступником генерального директора відбулося тільки 25.03.2014, тобто днем пізніше.

Посилається на те, що судом не враховані обставини достовірності наказу

ДК «Укроборонпром» від 20.08.2014 р. № 187-В, оскільки повноваженнями щодо призначення на посаду та звільнення з посади керівників учасників концерну, укладання та розірвання з ними контрактів та здійснення контролю за їх виконанням є виключними повноваженнями Генерального директора Концерну.

Вказує, що районним судом не враховано, що він є матеріально відповідальною особою, але при його увільненні не здійснена передача майна державної власності на підставі акта приймання-передачі з проведенням інвентаризації. Крім того, відповідно до наказу ДК «Укроборонпром» від 26.09.2014 р. № 150-ШР посаду заступника генерального директора у м. Харків ДК «Укроборонпром» скорочено.

В запереченнях на апеляційну скаргу представники відповідача ДК «Укроборонпром» та третьої особи ДП «Завод імені ОСОБА_4» посилаються на безпідставність її доводів, які були предметом розгляду суду першої інстанції, і яким надана правильна правова оцінка в оскаржуваному рішенні суду.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши відповідно до ст.. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні прозову ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що позивач обіймає посаду заступника Генерального директора ДП «Завод імені ОСОБА_4», і його увільнення з 22.08.2014 р. від виконання обовязків Генерального директора ДП «Завод імені ОСОБА_4» , яку він займав за сумісництвом, відповідає вимогам КЗпП України, і не потребувало спеціального порядку звільнення, передбаченого цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Як правильно встановлено районним судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_7 з 25.12.2012 р. по 24.03.2014 р. працював генеральним директором ДП «Завод імені ОСОБА_4».

Наказом Генерального директора ДК «Укроборонпром» №65-К від 24.03.2014 р. припинено контракт від 26.12.2013 р. № 65К/13 з ОСОБА_5 і його звільнено з 24.03.2014 р. з займаної посади за п.1 ст. 36 КЗпП України ( за згодою сторін).- а.с. 27-28.

Наказом ТВО Генерального директораДК «Укроборонпром» №66 - К від 24.03.2014 р. на ОСОБА_5 було покладено виконання обов'язків Генерального директора ДП «Завод імені ОСОБА_4» з 25.03.2014 р. до укладення контракту з керівником ДП «Завод імені ОСОБА_4», без оплати. Надано виконуючому обовязки Генерального директора ДП «Завод імені ОСОБА_4» ОСОБА_3 право підписання розпорядчих, фінансових та інших документів з питань, віднесених до компетенції керівника цього підприємства (а.с. 30).

Наказом ТВО Генерального директораДК «Укроборонпром» від 25.03.2014 р. за № 88-ОС ОСОБА_5 призначено на посаду заступника генерального директора у м. Харків ДК «Укроборонпром» з 25.03.2014 р. з відповідним посадовим окладом, про що зроблено запис у трудовій книжки позивача (а.с. 29,48).

Зазначені накази свідчать про те, що починаючи з 25.03.2014 р. з ОСОБА_5; B.C. відповідно до вимог ст.ст. 24,ч.2 ст.32 КЗпП України був укладений лише один трудовий договір, за яким ОСОБА_5 працював на посаді заступника генерального директора ДК «Укроборонпром» у м. Харків з тимчасовим покладанням на нього обов'язків керівника ДП «Завод імені ОСОБА_4» без оплати за суміщення зазначених посад і в межах установленої тривалості робочого дня.

Вказані обставини підтвердили в суді апеляційної інстанції представники відповідача та третьої особи та не спростовувала представник позивача.

Наказом ТВО Генерального директора ДК «Укроборонпром» від 21.08.2014 р. №233-К заступника Генерального директора у м. Харків ДК «Укроборонпром» ОСОБА_8 увільнено з 22.08.2014 р. тільки від виконання обов'язків Генерального директора ДП «Завод імені ОСОБА_4» (а.с. 31).

При цьому ОСОБА_6 продовжував обіймати посаду заступника Генерального директора у м. Харків ДК «Укроборонпром» як на час його звернення до суду з цим позовом, так і на час розгляду справи в суді першої і апеляційної інстанції, що не заперечувалося представниками сторін й у судовому засіданні апеляційного суду.

Таким чином розірвання трудового договору з ОСОБА_6 з передбачених КЗпП України підстав з ініціативи власника не відбулося, тому судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про безпідставність позовних вимог про порушення порядку звільнення позивача, у тому числі невидачі йому трудової книжки, не виплати всіх сум, що йому належать від підприємства, та вихідної допомоги згідно ст.. 44 КЗпП України.

У звязку з цим є безпідставними й посилання в апеляційній скарзі на те, що при увільненні ОСОБА_6 не здійснена передача майна державної власності на підставі акта приймання-передачі з проведенням інвентаризації.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 було вручено повідомлення про скорочення його посади заступника генерального директора ДК «Укроборонпром» у м. Харків відповідно до наказу ДК «Укроборонпром» від 26.09.2014 р. № 150-ШР знаходиться поза межами позову ОСОБА_6, який при розгляді справи в суді першої інстанції не змінював його предмет або підстави.

Судова колегія також вважає безпідставними й доводи апеляційної скарги щодо видачі наказу ТВО Генерального директораДК «Укроборонпром» ОСОБА_9 як неповноважної особи від 21.08.2014 р. №233-К про увільнення заступника Генерального директора у м. Харків ДК «Укроборонпром» ОСОБА_8 від виконання обов'язків Генерального директора ДП «Завод імені ОСОБА_4».

Відповідно до наказу Генерального директораДК «Укроборонпром» ОСОБА_10 від 20.08.2014 р. №187-В на заступника генерального директора із комерційних питань ОСОБА_9 було покладено тимчасове виконання обовязків Генерального директора Концерну.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що укладання трудового договору з ОСОБА_6 як заступником заступника генерального директора ДП «Завод імені ОСОБА_4» та тимчасове покладання на нього обовязків керівника ДП «Завод імені ОСОБА_4» також відбувалося за наказами ТВО Генерального директораДК «Укроборонпром», оформлених аналогічно оспорюваного позивачем наказу.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення якого ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: