ЄУН № 389/2194/15-ц
Провадження № 2/389/471/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 вересня 2015 року Знам'янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі:головуючого судді Богданової О.Е.

при секретарі Баланюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені залу суду міста Знам'янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, в якій просять визнати останнього таким, що втратив право користування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю за вказаною адресою без поважних причин понад п'яти років.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, але надали суду заяви, в якій просять суд позов задовольнити та справу розглядати за їх відсутності, не заперечують проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з'явився, про дату, місце та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку у відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки невідомі. Згідно з ухвалою Знам'янського міськрайонного суду від 21.09.2015 року розгляд справи проводиться заочно.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 14.02.1994 року позивачі та ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_5 Кіровоградської області (а.с.11).

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 03.06.2006 року ОСОБА_1 отримала у спадок 1/5 частини квартири АДРЕСА_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 (а.с.12).

Згідно договору дарування частки квартири від 22.05.2007 року вбачається, що ОСОБА_6 передав безоплатно у власність ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в рівних частках кожному 1/5 частки квартири АДРЕСА_3 (а.с.13).

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду від 03.03.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірваний (а.с.14).

Розписки ОСОБА_4 від 08.07.2009 та від 26.01.2010 року свідчать про те, що він забрав із квартири ОСОБА_1 свої речі та документи на машину (а.с.16-17).

Крім того, відповідно до довідки № 1181 від 18.09.2015 року виданої житлово-експлуатаційною конторою № 1 м. Знамянки відповідач ОСОБА_4 фактично не проживає за вищевказаною адресою більше трьох років ( а.с. 41).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.1 і 2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Обставин, які б свідчили, що позивачі або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні будинком, або що з цього питання він звертався до суду чи до правоохоронних органів, судом не встановлено, як і доказів того, що відповідач відсутній за місцем реєстрації з поважних причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 втратив право на користування належним позивачу на праві власності житловим приміщенням розташованим за адресою: АДРЕСА_1, внаслідок його відсутності у ньому, тобто за місцем реєстрації, понад один рік.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

На підставі викладеного, ст.ст.41,47 Конституції України, ст.ст.319, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст.150, 156 ЖК України та керуючись ст.ст.88, 169, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком за адресою: АДРЕСА_4, що належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути переглянуто за заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено відповідачем до апеляційного суду Кіровоградської області в загальному порядку.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Знам'янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.Е. Богданова