Справа № 199/8231/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

„21" січня 2015 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Прудченко В.Д.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

за участі представника позивача - ОСОБА_2,

за участі представника відповідача - Груднистого А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальностю «Укрпівденбуд» про стягнення заробітної плати і спричиненої моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 01.12.2009 р. по жовтень 2013 р. він працював в якості охоронця в ТОВ "Укрпівденбуд", виконував роботи по охороні будівельного майданчика на ж/м Клочко 6, який розташований на вул. Донецьке шосе, 128.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, заробітну плату платили відповідно відпрацьованих діб, працювали по графіку, який складався наступним чином: одну добу працював, 2 доби відпочинок.

Утім, за вересень 2013 р. заробітна плата е була виплачена, заборгованість складає 1 420,00 грн.

Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в зазначеному вище розмірі, про стягнення на відшкодування моральної шкоди 1 500,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 1 500,00 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд повністю задовольнити поданий позов.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову повністю, посилався на те, що позивач ніколи не перебував у трудових відносинах із позивачем.

Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитав свідків та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ч. 3 ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Стаття 48 КЗпП України визначає, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; за ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виконуючи обов'язок доказування, позивач, на переконання суду, не довів обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, не надав докази у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України, через що суд мав би змогу дійти до іншого висновку у справі, яка розглядалася.

Стосовно пояснень свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які надали суду майже аналогічні пояснення та свідчили про те, що вони також працювали в ТОВ Укрпівденбуд» на підставі трудового договору за графіком, отримували заробітну плату, то дані докази не є допустимими у розумінні ч. 2 ст. 59 ЦПК України (основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка /п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. N 58).

Щодо вимоги позову про відшкодування моральної шкоди, то оскільки вона є похідною від вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, та в задоволенні даної вимоги відмовлено, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Судові витрати, компенсувати за рахунок держави (ст.ст. 88 та 215 ЦПК), оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальностю «Укрпівденбуд» про стягнення заробітної плати і спричиненої моральної шкоди відмовити повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Спаї