АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-791/739/15 Головуючий в І інстанції Булах Є.М.
Категорія: 24 Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 24 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової Л.В.
Суддів:Фурман Т.Г.
Чиркової К.Г.
при секретарі:Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 26 січня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, зазначаючи, що відповідачка, як власниця квартири АДРЕСА_1, є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надає позивач.

Посилаючись на те, що в порушення діючого в Україні законодавства, ОСОБА_5 не вносить на відповідний рахунок ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» плату за надані послуги, позивач просив суд стягнути з неї заборгованість в сумі 12813 грн. 71 коп.

Рішенням суду від 26 січня 2015 року постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованість за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання за період з квітня 2011 року по вересень 2014 року у сумі 5308,55 грн. та судовий збір у розмірі 100 грн. 85 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, зазначаючи, що висновки суду щодо її зобов'язань перед позивачем не відповідають обставинам справи і суперечать положенням Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» доводи скарги не визнало, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідач здійснює централізоване опалення будинку, в якому розташована квартира відповідачки, та у відповідний період надавав послуги щодо підігріву води, яка централізовано подається споживачам - мешканцям цього будинку.

ОСОБА_5, споживаючи наведені вище послуги, починаючи з жовтня 2003 року їх належним чином та у визначеному в установленому законом порядку розмірі, не оплачує, посилаючись на відсутність письмово укладеного з позивачем договору та неналежну якість цих послуг.

При цьому у підтвердження факту відхилення кількісних і якісних показників послуг, які надає позивач з теплопостачання, належних доказів якими відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, в редакції постанови № 151 від 17.02.2010 року, що діяла на час спірного періоду, з послідуючими змінами, є акти-претензії, відповідач суду не надала і такі нею та представником позивача у спірний період не складалися.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає обов'язкову письмову форму договору про надання житлово-комунальних послуг, яка, як встановив суд, у спірних правовідносинах не додержана.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом, а за змістом ст.ст. 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок по укладенню договору про надання житлово-комунальних послуг, в тому числі про надання послуг з теплопостачання, покладений, як на виконавця цих послуг, так і на споживача - власника житла.

Враховуючи, що факт надання послуг з централізованого теплопостачання в будинок АДРЕСА_1 в якому розташована квартира відповідачки, позивачем доведений, а відповідач надані послуги з постачання тепла в квартиру отримувала і приймала на умовах, що відповідають умовам затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 з послідуючими змінами типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та є обов'язковим для сторін у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції про те, що ОСОБА_5 зобов'язана сплатити на користь ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг у витребуваному ним розмірі з врахуванням строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачкою.

Висновки суду відповідають обставинам справи, в межах наданих та досліджених в судовому засіданні доказів і нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і, як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідачки щодо відсутності у неї зобов'язань за договором, який не укладений в письмовій формі, оскільки Закон України «Про житлово-комунальні послуги» хоч і передбачає обов'язкову письмову форму договору про надання житлово-комунальних послуг, однак не встановлює за наслідком недодержання вимоги щодо письмової форми правочину його недійсність (ч. 1 ст. 218 ЦК).

Відсутність письмово укладеного договору при наявності фактично наданих та отриманих послуг не звільняє відповідачку від їх оплати.

Не є підставою для звільнення споживача від оплати послуг і факт надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та якісних показників від нормативних.

Наведений факт у випадку його підтвердження актами-претензіями, що в спірних правовідносинах відсутнє, за своїм наслідком тягне лише перерахунок розміру плати. Відповідачка ж не вчинила передбачених законом дій для встановлення факту порушення умов договору, тому не вправі вимагати перерахування оплати за спожиту теплову енергію.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: