Справа № 534/300/15-ц
Провадження № 2/534/277/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Куц Т.О.

при секретарі Ребриній О.О., Жуковій Н.А.

з участю прокурора Ребрик Ю.А.

з участю представника позивача Когут О.Л.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою органу опіки і піклування до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ,

в с т а н о в и в :

Орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав у відношенні малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини , посилаючись на те, що відповідач є одинокою матір'ю малолітнього ОСОБА_4 16.01.2015 р. до служби у справах дітей надійшов анонімний дзвінок з якого стало відомо, що за місцем проживання відповідача є тримісячна дитина , батьки постійно знаходяться в стані алкогольного сп'яніння , іноді дитину залишають одну вдома. Після візиту до ОСОБА_2 з'ясовано, що в квартирі проживають ОСОБА_5 біологічний батько (зі слів ОСОБА_2.) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 матір дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були в стані алкогольного сп'яніння , їх було запрошено на засідання комісії , але вони на неї не з'явились. При повторному відвіданні сім»ї , двері ніхто не відчиняв, 10.02.2015 р. до центру звернулась ОСОБА_6 та повідомила , що її син та співмешканка ОСОБА_2, вже не перший день пиячать і вона хвилюється через стан дитини, оскільки ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння годує груддю дитину. 10.02.2015 р. виконавчим комітетом Комсомольської міської ради було прийнято рішення про негайне відібрання дитини у матері і дитину було поміщено до дитячого відділення Комсомольської міської лікарні. Просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні до малолітнього сина ОСОБА_4 та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

В судове засіданні представник позивача позов підтримав повністю , посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні 05.03.2015р. своє відношення до позову виявила неоднозначно, спочатку позовні вимоги та їх обгрунтування, що викладені в позовній заяві, визнала в повному обсязі, потім заявила, що вона не бажає, щоб її позбавляли батьківських прав та стягували з неї аліменти на утримання дитини. Заперечувала проти позову, посилаючись на те , що має намір в майбутньому належним чином виконувати батьківські обов»язки по відношенню до свого сина ОСОБА_4. При цьому підтвердила обставини , зазначені в позовній заяві , категорично заперечуючи лише обставину залишення нею ОСОБА_4 одного вдома. Підтвердила ,що дійсно, при відвідуванні їх за місцем проживання співмешканця лікарем педіатром та свідком ОСОБА_7 вони із співмешканцем були не п»яні , а просто випивши , так як перед цим у них були гості. В даний час ніяких доходів вона особисто не має , а існує за рахунок пенсії своєї свекрухи та за рахунок допомоги на дитину та аліментів , які отримує її доросла 20- річна донька , яка в даний час перебуває в декретній відпустці.

В судове засідання 23.03.2015р. відповідач не з»явилась , про день , час і місце розгляду справи повідомлена належним чином , отримавши судову повістку під особисту розписку (а.с. а.с.30). Будь - яких заяв , клопотань, в тому числі про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та пояснила , що сім'я відповідачки перебувала під соціальним супроводом і є підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, відповідачка належних висновків не зробила і продовжує ухилятися від виховання і належного утримання своєї дитини , наслідком чого є загроза її здоров'ю та неналежне виховання.

Малолітня дитина відповідачки в судовому засіданні не опитувалася , враховуючи її малолітній вік та рівень розвитку, які не надають можливості висловити їй свою думку стосовно питання про позбавлення батьківських прав його матері.

Свідок ОСОБА_8, працююча головним спеціалістом відділу соціальної роботи Комсомольського міського центру соціальних служб для сім»ї , дітей та молоді , пояснила суду , що в липні 2014р. з жіночої консультації надійшло повідомлення , що вагітна жінка відмовляється від обстеження. Вони встановили місце проживання цієї жінки , яка є відповідачем по даній справі. Їй було рекомендовано зареєструватись, щоб не було проблем з отриманням допомоги при народженні дитини.

Співмешканець відповідачки запевняв , що пропише останню на своїй житловій площі. В листопаді 2014р. відповідач народила дитину і в пологовому відділенні її відвідував консультант , роз»яснив про необхідність реєстрації , однак відповідач цього не зробила. В лютому 2015р. вона особисто складала акт про потреби дитини і спілкуванні з відповідачем по телефону зрозуміла , що остання перебуває в стані алкогольного сп»яніння. Від рідних та сусідів відповідача надходила інформація про те , що відповідач пиячила під час вагітності і продовжує пиячити після народження дитини , за місцем проживання її та її співмешканця збираються п»яні компанії . Разом з лікарем педіатром та міліцією вони відвідали відповідача за адресою : АДРЕСА_1, де відповідач та її співмешканець знаходились в стані алкогольного сп»яніння, в квартирі було накурено. Лікар розгорнула пелюшки , що лежала на ліжку під ковдрою і виявила , що дитина була не помита , спражнення позасихали , склалось таке враження ,що дитину давно не підмивали. В перших числах лютого 2015р. відповідачці було видано направлення в Полтаву для реєстрації , щоб мати можливість оформити і отримати допомогу при народженні дитини , однак відповідач не поспішала реєструватись і фактично зареєструвались лише недавно. В зв»язку з тим, що сталася критична ситуація , яка загрожувала життю і здоров»ю дитини, 10.02.2015р. було прийнято рішення про негайне відібрання дитини та поміщення її до Комсомольської міської лікарні , а потім до будинку дитини в м. Кременчуці. Протягом знаходження ОСОБА_4 в будинку дитини в м. Кременчуці відповідач жодного разу не відвідала дитину , не цікавилась її здоров»ям , не проявляла ніякої турботи про неї і в даний час ситуація не змінилась.

Суд, заслухавши учасників процесу , дослідивши докази надані позивачем на доведення обставин , на які вона посилається , обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими , що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2. є матір»ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.8).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану запис про батька дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, здійснено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.9).

Згідно актів обстеження житлово - побутових умов від 16.01.2015 р. в квартирі АДРЕСА_1 проживає та зареєстрований ОСОБА_5 біологічний батько (зі слів ОСОБА_2.) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає без реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 В квартирі зроблений ремонт, житло достатньо мебльоване сучасними меблями, є необхідна побутова техніка. На кухні не прибрано, брудний посуд, під кухонним столом кілька порожніх пляшок з під горілки та пляшка з залишками горілки , їжі обмаль, холодильник майже порожній, на запитання комісії ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відповідали невпевнено , насилу згадували події останніх днів , ОСОБА_2 було важко говорити , вона насилу стояла без опори. Дитина спала у спальні на ліжку дорослих , вкритий ковдрою при наявності дитячого ліжка , дитина не ворушилась та не реагувала на шум , лише в кінці розмови з батьками хлопчик кілька разів поворушив ручками , зі слів ОСОБА_2 вона годує ОСОБА_4 груддю (а.с.10).

Згідно постанови № 170 від 25.12.2014 р. ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 грн за те, що вона порушила термін реєстрації народження дитини , дитина народилась ІНФОРМАЦІЯ_1., а зареєстрована 09.12.2014 р. (а.с.13).

Згідно характеристики КЖЕП № 4 від 12.02.2015 р. в квартирі АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_5, який характеризується негативно, майже кожного дня перебуває в стані алкогольного сп'яніння , в квартирі постійно люди , які вживають спиртні напої, разом з ним проживає його співмешканка, яка будучи вагітною вживала спиртні напої і продовжує вживати не зважаючи на новонароджену дитину (а.с.14).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Комсомольської міської ради від 10.02.2015 р. вирішено у зв'язку з невиконанням батьківських обов'язків , що становить безпосередню загрозу життю і здоров'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 відібрати у одинокій матері ОСОБА_2 малолітню дитину ОСОБА_4, та встановити йому статус «дитина, позбавлена батьківського піклування» (а.с.15).

Згідно довідки Комсомольського міського центру соціальних служб для сім»ї дітей та молоді від 14.02.2015 р. їх робота з ОСОБА_2 розпочалася у червні 2014 р. за інформацією акушерсько - гінекологічної служби КМЛ , під час соціального інспектування було проведено профілактичні бесіди і ОСОБА_2 пройшла необхідне медичне обстеження , вчасно з'являлася на огляд лікаря - гінеколога , потреб у соціальному супроводі сім»ї на той час не було (а.с.16).

Згідно висновку оцінки потреб дитини та її сім»ї від 10.02.2015 р. ОСОБА_2 з'ясовано , що події загрожують життю та здоров'ю дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківський потенціал відсутній в обох батьків, зловживають алкоголем (а.с.17).

Відповідно до довідки УПСЗН Комсомольської міської ради Полтавської області від 19.01.2015 р. ОСОБА_2 на обліку , як отримувач державної соціальної допомоги на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебуває (а.с.18).

З висновку органу опіки та піклування м. Комсомольська вбачається, що відповідач є одинокою матір'ю малолітнього ОСОБА_4 16.01.2015 р. до служби у справах дітей надійшов анонімний дзвінок з якого стало відомо, що за місцем проживання відповідача є тримісячна дитина , батьки постійно знаходяться в стані алкогольного сп'яніння , іноді дитину залишають одну вдома. Після візиту до ОСОБА_2 з'ясовано, що в квартирі проживають ОСОБА_5 біологічний батько (зі слів ОСОБА_2.) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 матір дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були в стані алкогольного сп'яніння , їх було запрошено на засідання комісії , але вони на неї не з'явились. При повторному відвіданні сім»ї , двері ніхто не відчиняв, 10.02.2015 р. до центру звернулась ОСОБА_6 та повідомила , що її син та співмешканка ОСОБА_2, вже не перший день пиячать і вона хвилюється за стан дитини, оскільки ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння годує груддю дитину.

Орган опіки та піклування вважає, за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_4 , враховуючи інтереси малолітньої дитини. (а.с. 5-6) .

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникають із факту ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання та виховання дітей.

Відповідно до цих правовідносин, пояснень сторін та внаслідок дослідження в судовому засіданні та оцінки всіх представлених доказів в їх сукупності та взаємозв'язку, керуючись законом, суд доходить висновку, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Суд вважає встановленим, що відповідачка, ОСОБА_2 , будучи матір'ю малолітньої дітини : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом тривалого періоду часу, починаючи з народження дитини і по час розгляду справи в суді, ухиляється від належного виконання свої батьківських обов'язків стосовно належного виховання та належного утримання своєї дитини , без поважних причин, що підтверджується актами перевірок умов проживання дитини ; показаннями свідка ОСОБА_7 ; висновком органу опіки і піклування Комсомольської міської ради про доцільність позбавлення відповідачки її батьківських прав; чисельними протоколами засідань комісії з питань захисту прав дитини , постановою про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності, в тому числі за порушення терміну реєстрації народження дитини та всією сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Відповідачка належним чином не відреагувала на організаційну допомогу і підтримку соціальних служб; внаслідок безвідповідального відношення до утримання та виховання своєї малолітньої дитини , остання часто залишалися бездоглядною , проживали в умовах антисанітарії, що можливо зарахувати як жорстоке поводження з дитиною , що могло потягти за собою небезпеку для її життя та здоров'я.

Відповідачка безпричинно не керувалася рекомендаціями та порадами спеціалістів стосовно утримання та виховання своєї дитини, не забезпечувала його матеріально так і не оформила допомогу від держави на утримання дитини , не маючи ніяких доходів , та перебуваючи на утриманні у своєї дочки, яка в даний час не працює і існує за рахунок допомоги на дитину та аліментів .

В процесі судового розгляду справи відповідачка не відвала жодного разу свою дитину , що перебуває в будинку дитини , тобто повністю ухилилася від утримання та виховання своєї малолітньої дитини , таким чином, зняла з себе тягар виконання дій з утримання та виховання дитини та відповідальності за її належне виховання та утримання.

Згідно ст. 150 СК України: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 8 вказаної Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У преамбулі Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Статтею 2 названого Закону передбачено, що рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Відповідно до ст. 17 вищеназваного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з ч. 5 ст. 19 цього Закону міністерства, інші центральні органи виконавчої влади забезпечують систематичний контроль за додержанням у рамках відомчого підпорядкування адміністративної практики, що відповідає Конвенції та практиці Суду.

З огляду на положення ч. 4 - 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до постанови КМУ № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Даною постановою затверджене «Типове положення про комісію з питань захисту прав дитини».

Згідно ч. 2 ст. 4 , ст. 9 даного Положення, комісія з питань захисту прав дитини, відповідно до покладених на неї завдань, розглядає питання, у тому числі спірні, які потребують колегіального вирішення, зокрема позбавлення та поновлення батьківських прав та приймає рішення в межах своєї компетенції і організовує їх виконання.

У відповідності до абз. 1, 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У п. 18 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підсумовуючи викладене вище, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_2 неналежним чином відносилась та відноситься до виконання своїх батьківських обов'язків, всупереч інтересам та потребам дитини ОСОБА_4, без врахування його прав, а тому її доцільно позбавити батьківських прав.

Що стосується позовних вимог про стягнення із відповідачки аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зокрема, ст. 182 Сімейного кодексу України та роз'яснень, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Керуючись вимогами ст. 182 Сімейного Кодексу України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне положення дитини і відповідачки, яка є працездатною і зобов'язана утримувати дитину.

Вирішуючи питання про призначення малолітнім опікуна, суд доходить висновку, що, відповідно до ч. 5 ст. 167 СК України, дитину слід передати під опікування органу опіку та піклування за місцем її мешкання, в зв'язку з відсутністю у малолітньої дитини родичів, які були б в змозі за своїм матеріальним становищем виконувати обов'язки опікуна.

Питання щодо розподілу судових витрат, вирішено в порядку ст. 88 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 32, 51 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 3, 19, 141, 150, 151, 153, 155, 164, 165, 180,182, 183, 191 СК України, ст. ст. 11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», п. п. 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, Постановою КМУ № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» , керуючись ст. ст.4, 10, 57, 58, 60, 61, 64, 88, 174, 209, 213, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов органу опіки і піклування м. Комсомольська - задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Передати малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на опікування органу опіки та піклування Комсомольської міської ради Полтавської облсті.

Стягти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженки с. Усть -Ніцинське Сл.-Туринського району Свердловської області на користь державного закладу , прийомної сім»ї , дитячого будинку сімейного типу або опікуна/піклувальника де буде перебувати малолітній ОСОБА_4 , на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітної плати, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину, починаючи з 18.02.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3. включно.

Допустити негайне виконання рішення в межах стягнення платежів за один місяць.

Стягти з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати до органу опіки та піклування Комсомольської міської ради Полтавської області, до відділу ДРАЦС Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області .

Суддя підпис Т.О.Куц

Згідно з оригіналом :

Суддя Т.О.Куц