АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва до ОСОБА_1 про стягнення суми, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року,-

встановила:

У грудні 2014 р. Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму надмірно виплаченої пенсії у розмірі 834,53 грн.

Посилалось на ті підстави, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 19.07.2011 р. було задоволено позов ОСОБА_1 та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва зробити перерахунок пенсії за віком починаючи з 21.12.2010 р., виходячи з показника середньої заробітної плати за 2008 р. в розмірі 1 573 грн. 99 коп. та виплатити заборгованість по пенсії.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013 р. постанову Деснянського районного суду м. Києва від 19.07.2011 р. скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У відповідності до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідач була зобов'язана повідомити позивача про винесене судове рішення для вжиття відповідних дій щодо внесення зміни до персональних даних, проте цього не зробила. У зв'язку з цим виникла переплата пенсійних коштів на суму 834,53 грн. Добровільно повернути вказані кошти відповідач відмовилась.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва просить скасувати вказане судове рішення, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Свої доводи мотивує тим, що при інвентаризації пенсійних справ було виявлено відсутність рішень апеляційної інстанції в справах, по яким було здійснено перерахунок пенсій за віком із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за календарний рік, що визначався згідно зі ст. 40,42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Після отримання відповідного рішення пенсійну справу відповідача було приведено у відповідність до вимог чинного законодавства.

Судом не взято до уваги той факт, що виплата була здійснена не добровільно, а на підставі рішення суду, яке було згодом скасовано, а тому вказана сума підлягає поверненню.

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 19.07.2011 р. було задоволено позов ОСОБА_1 та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва зробити перерахунок пенсії за віком починаючи з 21.12.2010 р., виходячи з показника середньої заробітної плати за 2008 р. в розмірі 1 573 грн. 99 коп. та виплатити заборгованість по пенсії.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013 р. постанову Деснянського районного суду м. Києва від 19.07.2011 р. скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, переплата пенсійних коштів виникла за період з 09.04.2014 р. по 31.05.2014 р .в сумі 834 грн. 53 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з обставин недоведеності вини відповідача у неповідомленні органу, що призначає пенсії, про зміну умов, що впливають на виплату пенсії.

Такий висновок суду є правильним.

Так, механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частина перша якої передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено обов'язок пенсіонерів повідомляти органи, що призначають пенсії про зміну умов, що впливають на виплату пенсій. Пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що відшкодування заподіяної шкоди можливе лише за умови неповідомлення пенсіонером органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну її розміру, або припинення її виплати.

Як пояснила відповідач в суді першої інстанції, копію постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013 р. вона отримала 04.07.2014 р., а тому не могла до цього часу повідомити позивача про її наявність.

Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що відповідач до 04.07.2014 р. була обізнана про факт скасування постанови Деснянського районного суду м. Києва від 19 липня 2011 року та про відсутність правових підстав для отримання суми пенсії виходячи з показника заробітної плати за 2008 рік в розмірі 1573 грн.99 коп.

Крім цього, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії постанови Київського апеляційного суду м. Києва від 20.03.2013 р., справа розглядалась в порядку письмового провадження, її копія була видана позивачу 04.04.2014 р.

Не зважаючи на це, в період з 09.04.2014 р по 31.05.2014 р. відповідачу проводилась виплата пенсії в попередньому розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що виплата була здійснена не добровільно, а на підставі рішення суду, за відсутності доказів вини відповідача у неповідомленні позивача про наявність обставин, що спричиняють зміну розміру аліментів, є необґрунтованими та підлягають відхиленню.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а тому підстав для зміни або скасування зазначеного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа № 22-ц/796/5283/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук О.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.