Справа № 346/524/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі головуючої судді: Беркещук Б. Б.

секретаря: Матушевської Г. Д.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про визнання правочину удаваним, визнання права власності , зняття арешту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, підтримавши котрого у судовому засіданні з представниками, пояснили, що 17 травня 2013 року позивач ОСОБА_1 придбав автомобіль червоного кольору модель Audi 80, випуску 1989 року, реєстраційний номер НОМЕР_1, за 26400 грн. у третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5, який діяв по довіреності від 04 лютого 2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Трачук Л.В. Згідно даної довіреності позивач мав право представляти інтереси власника автомобіля - ОСОБА_4 в органах нотаріату з усіх питань, укладати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом, визначаючи на власний розсуд ціну та інші їх умови. З метою можливості реалізації умов, наданої довіреності , власник автомобіля передав третій особі, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 ключі від машини та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, в зв'язку з чим він набув право щодо володіння, користування та розпорядження транспортним засобом, тобто права власника.

Таким самим чином було оформлено і договір купівлі-продажу між ним, позивачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 - довіреністю від 17 травня 2013 року приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Тернопільської області Ціцінським І.В. , оскільки для укладення самого договору потрібні були значні кошти, тому його оформлення було відтерміноване. Грошові кошти, за домовленістю з третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5, 18 травня 2013р. позивач передав відповідачу ОСОБА_4 в сумі 26400,00 грн., що підтверджується розпискою відповідача ОСОБА_4, в котрій останній зазначив, що отримав гроші в розмірі 26400,00 грн. в рахунок продажу автомобіля марки АІЮІ 80, 1989р.в., номер НОМЕР_1, який зареєстрований - Коломия МРЕВ ДАІ 27.01.2007р.

Вказують, що після оформлення вказаної довіреності від 17.05.2013 р. позивачу було передано у володіння, користування та розпорядження оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27.01.2007 р. НОМЕР_2, ключі від нього і автомобіль. З цього часу він користується автомобілем як своєю власністю, без жодних претензій з боку власника чи будь-кого іншого. Вважає, що довіреність є удаваним правочином, адже насправді був вчинений правочин купівлі-продажу, на встановлення наслідків якого була спрямована воля зазначених осіб, як сторін договору. Отже, довіреність на автомобіль з правом розпорядження ним за власним розсудом, видана позивачу 17 травня 2013 року з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу. В даній ситуації існують два правочини: один удаваний - односторонній правочин довіреність, а інший той, який сторони дійсно мали на увазі - договір купівлі- продажу.

Однак на даний час привести у відповідність до бажаних наслідків вчинений правочин він, позивач, в позасудовому порядку не може, так як відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 22.12.2014р. 11:43:08 відділом державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції накладено обтяження на все рухоме майно - заборонено відчужувати. Підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, боржником якого є відповідач ОСОБА_4. Крім того, відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Просить суд визнати односторонній правочин, яким є довіреність від 17 травня 2013 року, видана третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 в порядку передоручення по довіреності від 04 лютого 2007 року, наданої відповідачем він же власник автомобіля ОСОБА_4 на імя позивача ОСОБА_1, на право користування та розпорядження транспортним засобом марки Audi 80, реєстраційний номер НОМЕР_1, удаваним правочином з метою приховання дійсного правочину - договору купівлі-продажу та визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб марки Audi 80, реєстраційний номер НОМЕР_1, та зняти арешт з вищезгаданого транспортного засобу .

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій підтвердив факт продажу автомобіля, за що отримав кошти від позивача по справі, просить справу розглянути у його відсутності .

Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій просить справу розглянути без участі їхнього представника .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю , усі обставини підтверджує, просить справу розглянути без його участі .

Вислухавши пояснення позивача, його представників, враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль Audi 80, реєстраційний номер НОМЕР_1, випуску 1989 року, кузов НОМЕР_3, зареєстрований за відповідачем ОСОБА_4 (а. с. 13).

Судом встановлено, що 04 лютого 2007 року відповідач ОСОБА_4 за попередньою усною домовленістю уповноважив третю особу, яка не заявляє самостійних вимог в даній справі ОСОБА_5, та ОСОБА_8, ОСОБА_9 укладати правочини щодо експлуатації, користування та розпорядження (керувати, продати, обміняти, здати в оренду) належним йому автомобілем марки Audi 80, реєстраційний номер НОМЕР_1, випуску 1989 року. (а.с.11)

17 травня 2013 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 , який діяв від імені відповідача ОСОБА_4 по довіреності, відповідно до безоплатного договору доручення укладеного ними в усній формі, уповноважив позивача по справі ОСОБА_10, та ОСОБА_1, ОСОБА_11, кожен з яких діє самостійно, продати за ціну та умовах на розсуд уповноваженого або здати в оренду належний відповідачу ОСОБА_4 транспортний засіб марки Audi 80, а також управляти цим транспортним засобом. Даною довіреністю (а.с.12) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 надав їм право представляти інтереси відповідача ОСОБА_4 , зокрема пов'язаних з експлуатацією, відчуженням транспортного засобу, зняття з обліку, тощо.

Позивач стверджує, що фактично односторонній правочин - довіреність від 17 травня 2013 року, видана третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 в порядку передоручення по довіреності від 04 лютого 2007 року, наданої відповідачем ОСОБА_4 на право користування та розпорядження транспортним засобом марки Audi 80, є удаваний правочин вчинений з метою приховання дійсного правочину - договору купівлі-продажу, оскільки їх воля була спрямована не на вчинення договору доручення. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 посилався на правомірність набуття ним права власності на спірний автомобіль, доказом чого вважав вищезазначену довіреність та відповідну розписку відповідача ОСОБА_4 від 18 травня 2013 року (а.с.14), якою підтверджено продаж останнім автомашини позивачу за 26 400 грн..

Згідно ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (ч. 1 ст. 244 ЦК України). Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Як передбачено ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Зокрема, за договором купівлі-продажу згідно із ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, згідно із ч. 5 ст. 656 ЦК України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Частиною 4 ст. 334 ЦК України встановлено, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Особливість договору-купівлі транспортного засобу встановлена ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року, Правилами роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затвердженими наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 31 липня 2002 року № 228 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), «Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09. 1998 р.

Згідно вказаного Порядку відчуження автомобіля передбачає зняття його органами ВРЕР ДАІ з обліку за попереднім власником та реєстрацію його на підставі заяви набувача, документів, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу (та супутніх документів) за новим власником (набувачем).

Відповідно до пунктів 7,8 Порядку, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

В цьому ж пункті 8 міститься виключний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, серед яких відсутній такий документ як довіреність.

Таким чином, видача генеральної довіреності на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності, а відтак, довіреність не є правочином, згідно з яким відбувається перехід права власності.

З урахуванням викладеного, доручення (генеральна довіреність), сама по собі не створює перехід права власності на автомобіль до позивача, оскільки суперечить встановленому законом порядку його набуття.

У справах за позовом про визнання права власності на автомобіль із підстав придбання його за договором купівлі-продажу суд може задовольнити такий позов у тому разі, коли встановить, що сторонами були додержані правила ЦК України щодо укладення договору купівлі-продажу такого майна. Зокрема його змісту і наявні умови виникнення права власності за договором.

Судом встановлено, що між відповідачем - власником транспортного засобу ОСОБА_4, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_1 не укладалося будь-яких письмових угод щодо купівлі-продажу спірного автомобіля, транспортний засіб зареєстрований за власником - відповідачем ОСОБА_4. Позивач ОСОБА_1 не скористався повноваженнями, наданими довіреністю щодо зняття з реєстрації автомобіля та реєстрації його на себе чи інших третіх осіб. З матеріалів справи вбачається, що сторонами не вжито заходів щодо переоформлення автомобіля згідно визначеного порядку і такі не були позбавлені можливості це здійснити, а тому посилання позивача на те, що мав місце договір купівлі-продажу і відповідачем ОСОБА_4 отримано гроші за продаж автомобіля, у порушення ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не підтверджені належними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами не вжито заходів щодо переоформлення автомобіля згідно визначеного порядку і такі не були позбавлені можливості це здійснити, а вищенаведеними обставинами спростовується також і посилання позивача на розписку відповідача ОСОБА_4 (а.с.14), оскільки така не підтверджує набуття позивачем права власності на спірний автомобіль у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Належною формою договору купівлі-продажу автомобіля є письмова, що відповідає положенню п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України.

Оскільки довіреність, на відміну від договору, не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль, то суд вважає, що видачу довіреності на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до особи, на ім'я якої таку довіреність видано.

Враховуючи, що інших законом передбачених доказів переходу права власності на автомобіль від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 в порядку передоручення по довіреності від 04 лютого 2007 року, наданої власником автомобіля відповідачем ОСОБА_4 до позивача ОСОБА_1 не надано, а видана довіреність не є правочином, тобто договором купівлі-продажу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову і визнання договору доручення удаваним правочином, визнання його договором купівлі-продажу та визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль.

Щодо доводів позивача про те, що ним було оплаченого за автомобіль ОСОБА_4 26 400 грн., то суд вважає їх необгрунтованими, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами, а крім того розписка не підтверджує набуття ним права власності на спірний автомобіль у встановленому законом порядку.

Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції 22 грудня 2014 року постановою заборонено відчужувати рухоме майно належне власнику автомобіля відповідачу по справі ОСОБА_4(а.с.6)

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 в установленому порядку не набув права власності на спірний автомобіль, то відсутні також підстави для задоволення позову і в частині виключення його із акту опису й арешту майна.

На підставі ст.ст.202,208,235,237,238,244,245,328,638,655-658 ЦК України та керуючись ст. ст. 10,60,154, 213-215,218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4,відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції, третя особа: яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про визнання одностороннього правочину, яким є довіреність від 17 травня 2013 року, видана ОСОБА_5 в порядку передоручення по довіреності від 04 лютого 2007 року, наданої ОСОБА_4 на імя ОСОБА_1 на право користування та розпорядження транспортним засобом марки Audi 80, тип седан, випуску 1989 року, кузов НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, удаваним правочином; визнання за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб марки Audi 80, тип седан, випуску 1989 року, кузов НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 та зняття арешту з транспортного засобу марки Audi 80, тип седан, випуску 1989 року, кузов НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову - заборону вчиняти будь-які дії по реалізації рухомого майна: автомобіля червоного кольору, модель Audi 80, 1989 року випуску, реєстраційний НОМЕР_1, застосованого ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано Франківської області від 30 січня 2015 року

Рішення набирає законної сили після закінчення встановленого строку апеляційного оскарження.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення , або отримання його копії.

Суддя Беркещук Б. Б.