Справа № 604/572/15-ц
Провадження № 2/604/200/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

у складі :головуючого - судді Могачевської В.Й.

за участю секретаря судового засідання Реєнт Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Підволочиської районної державної адміністрації, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Підволочиської районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька вказавши, що вона з 04 лютого 1996 року по 08 жовтня 2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2.

Шлюб розірвано на підставі рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від «19» червня 2014 року.

Від шлюбу у них народилося дві дочки: - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка на даний час є неповнолітньою.

За рішенням суду місце проживання доньки після розлучення визначено разом з нею , позивачкою . В даний час вони проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 червня 2014 року з ОСОБА_2 в користь позивача вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, однак з 01 березня 2014 року по 28 лютого 2015 року вона не отримала аліментів, що підтверджується довідкою відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області № 1042/03-29 від 03 березня 2015 року, а тому весь цей час вона сама змушена матеріально утримувати доньку, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Більш того, відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоровя дочки ОСОБА_5, її фізичного, духовного та морального розвитку.

Зокрема, колишній чоловік відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої ОСОБА_4 за кордон для відвідин старшої дочки ОСОБА_6 за місцем її проживання та навчання у м. Ополє Республіка Польща. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, не наводить.

На її думку, поїздка доньки за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, дасть їй можливість познайомитися з традиціями і звичаями іншої держави, а також оздоровитись.

Вона вважає, що така позиція ОСОБА_2 шкодить інтересам неповнолітньої та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами.

Такі дії ОСОБА_2 змусили її звернутися до органу опіки та піклування Підволочиської РДА з заявою про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, який 07 квітня 2015 року надав дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України та виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон їхньої доньки ОСОБА_4, 03.08. ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди батька .

Враховуючи викладене, зважаючи на необхідність періодичних виїздів дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення, безпідставне небажання батька дитини надати згоду на виїзд дитини за кордон, змушена звернутися до суду з даним позовом і просила надати їй дозвіл на виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 за кордон без дозволу ( згоди ) батька дитини ОСОБА_2 до повноліття дитини; дозволити їй, ОСОБА_1, без згоди батька ОСОБА_2, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_4, 22 липня 2003 р. н. за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття.

До початку судового розгляду позивачка подала заяву в якій уточнила свої вимоги просить надати дозвіл на виїзд її неповнолітньої доньки до ОСОБА_7 в період літніх та зимових канікул.

В судовому засіданні позивачка підтримала уточнені позовні вимоги, зіславшись на обставини, що викладені у позові та просить їх задовольнити.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування Підволочиської районної державної адміністрації ОСОБА_8 уточнені позовні вимоги позивачки та висновок органу опіки та піклування підтримала у повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , який про день, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, через оголошення в пресі ( газета « Свобода» № 40 ( 2978 ) від 03 червня 2015 року ) в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив , а тому, вислухавши думку позивача, представника органу опіки і піклування Підволочиської РДА, які просять справу вирішувати за відсутності відповідача, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 являються батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 135381, виданим Камянківською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 15 вересня 2003 року.

08 липня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що свідчить рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/261/13. Рішення набрало законної сили 18 липня 2013 року.

З довідки №146 від 24 лютого 2015 року, виданої виконкомом Камянківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 . В склад її сімї входять дочки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки №15 від 25 лютого 2015 року та характеристики, виданої директором Камянківської ОСОБА_9 ступенів, вбачається, що ОСОБА_4 дійсно навчається у 6-му класі Камянківської ОСОБА_9 ступенів. Характеризується з позитивної сторони, відмічено схильність дитини до вивчення гуманітарних дисциплін, добрий загальний розвиток. Зазначено, що мати приділяє належну увагу вихованню дочки.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою . Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязки щодо дитини.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/163/14 від 19 червня 2014 року було задоволено позов ОСОБА_1. Стягнуто на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 ( пятсот ) гривень, в місяць, яка підлягає індексації відповідно до Закону, починаючи з 28 березня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Однак відповідач аліменти не сплачує, про що свідчить довідка начальника ВДВСУ Підволочиського районного управління юстиції №1042/03-28 від 03 березня 2015 року про неотримання аліментів, в якій зазначено, що в період з 01.03.2014 року по 28.02.2015 року ОСОБА_1 дійсно не отримувала аліментів з ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно з виконавчим листом № 2-163/2014, виданим Підволочиським районним судом Тернопільської області.

Статтею 313 ЦК України визначено, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків( усиновлювачів ), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Конвенцією про права дитини ( ст.18 ) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обовязків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.

Відповідно до ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і вїзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків.

За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Згідно із п. п. 1, 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, з наступними змінами, , виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків

Так як відповідач відмовився надати згоду на виїзд дочки ОСОБА_5, якій не виповнилося 16 років, в березні 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою до органу опіки і піклування Підволочиської РДА.

Висновком органу опіки і піклування Підволочиської районної державної адміністрації від 07 квітня 2015 року № 01-522/01-14 встановлено доцільність надання дозволу неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 на тимчасовий виїзд за межі України та виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон без згоди батька ОСОБА_2 з метою дотримання права дитини на свободу пересування.

З довідки проректора Вищої школи управління і адміністрування в м. Ополє ( ОСОБА_7 ) видно, що ОСОБА_10, донька позивачки і відповідача та рідна сестра неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, з 07.10.2013 року по 30.09.2016 року навчається в даному навчальному закладі.

Дозвіл на виїзд та виготовлення паспорта громадянина України для виїзду з України та вїзду в Україну ОСОБА_10 також було надано рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 серпня 2013 року ( цивільна справа № 2/604/363/13 ).

Аналізуючи наведене у сукупності, суд прийшов до висновку, що виключно в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, необхідно надати дозвіл на виїзд за межі України в супроводі матері ОСОБА_1 в період з 01 липня по 01 вересня 2015 року та з 15 грудня 2015 року по 15 січня 2016 року в ОСОБА_7, без згоди батька ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 224, 225, 226, 228, 294, 296 ЦПК України, ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, Конвенцією про права дитини, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженці та жительці села Камянки Підволочиського району Тернопільської області дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительці села Камянки Підволочиського району Тернопільської області в період з 01 липня по 01 вересня 2015 року та з 15 грудня 2015 року по 15 січня 2016 року в ОСОБА_7 для відвідування сестри, у супроводі її матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 без згоди батька - ОСОБА_2.

Надати ОСОБА_1, дозвіл на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон до ОСОБА_7 в період, з 01 липня по 01 вересня 2015 року та з 15 грудня 2015 року по 15 січня 2016 року, на імя неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,без згоди батька

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :