У х в а л а

іменем україни

26 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гончара В.П., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерметекс», третя особа - Фонд державного майна України, про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_4, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 3 квітня 2001 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерметекс» (далі - ТОВ «Інтерметекс») укладено договір комісії на придбання товару, а саме: Головного виробничого комплексу ГоловКЕУ МО України, який розташований по АДРЕСА_1. Відповідно до умов вищезазначеного правочину, позивач доручив відповідачу придбати за його рахунок та в його інтересах вищезазначений виробничий комплекс та передати його ОСОБА_4, шляхом реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно за останнім.

Позивач зазначав, що ТОВ «Інтерметекс» належним чином не виконало умови договору комісії, оскільки нерухоме майно не було йому передано, а також відповідач не визнає за ним права власності на нього.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати за ним право власності на Головний виробничий комплекс ГоловКЕУ МО України, який розташований по АДРЕСА_1 та витребувати його з чужого незаконного володіння відповідача.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 4 грудня 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення. яким позов задовольнити, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди дійшли обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина 1 статті 11 ЦПК України).

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (ст. 331 ЦК України).

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди обґрунтовано виходили із того, що позивачем не доведено, що спірне нерухоме майно введено в експлуатацію та ТОВ «Інтерметекс» здійснило його державну реєстрацію. Крім того, суди правильно виходили із того, що позивач не є власником спірного нерухомого майна, а тому положення ст. 387 ЦК України до спірних правовідносин не можуть бути застосовані.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.П. Гончар

О.П. Касьян

Д.О. Остапчук