Номер провадження: 22-ц/785/793/15
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Максимець І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи органу опіки та піклування в особі відділу з питань опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 2 липня 2014 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2013 року сплачує на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, 2004 року народження, аліменти в твердій грошовій сумі, рівній 605,00 грн., щомісячно, починаючи з 21 березня 2013 року до повноліття дитини. Посилаючись на нецільове витрачання ОСОБА_4 аліментів, ОСОБА_3 просив зобов'язати його відкрити особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України на ім'я ОСОБА_5, 2004 року народження, та зобов'язати його вносити ? частину аліментів в розмірі 302,50 грн. на особистий рахунок дитини (а.с.2-4).

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала (а.с.28).

Третьою особою органом опіки та піклування в суді першої інстанції пояснень, заперечень не надано (а.с.29).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.47-48).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду апелянт мотивував порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 4 червня 1983 року по 13 червня 2007 року (а.с.6,9,22).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

ОСОБА_5 проживає з матір'ю ОСОБА_4, батько дитини ОСОБА_3 проживає окремо.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2013 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 605,00 грн., щомісячно, починаючи з 21 березня 2013 року до повноліття дитини, а саме до 11 травня 2022 року (а.с.8).

Рішення суду про стягнення аліментів звернуто до виконання, виконавчий лист №520/3715/13-ц від 30 вересня 2013 року знаходиться на примусовому виконанні в Першому Київському відділі державної виконавчої служби Одеського МУЮ, станом на 4 лютого2015 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня (а.с.90).

Відповідно до положень статті 186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

28 січня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради з заявою, зокрема, про перевірку цільового витрачання аліментів (а.с.23-24).

2 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про внесення ? частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (а.с.2-4).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові з підстав недоведеності нецільового витрачання аліментів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених статтею 150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років встановлюється кожен рік на законодавчому рівні при прийнятті державного бюджету України на відповідний рік. Так, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років у 2013 році становив 1 210,00 грн., а з 1 грудня 2013 року - 1 286 грн., у 2014 році становив 1 286,00 грн., у 2015 році становить 1 286,00 грн.

Судовим рішенням з ОСОБА_3 присуджено на користь ОСОБА_4 до стягнення аліменти на утримання сина ОСОБА_5 2004 року народження, в твердій грошовій сумі, рівній 605,00 грн., що становило ? частину прожиткового мінімуму для дитини. Відповідно іншу ? частину прожиткового мінімуму для дитини має забезпечувати мати.

Право ОСОБА_3 як платника аліментів вимагати в судовому порядку внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини настає лише у разі нецільового витрачання аліментів.

Перевіряючи доводи апелянта щодо нецільового витрачання аліментів встановлено наступне.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 багато років перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали у 2007 році. Аліменти на утримання сина ОСОБА_5 стягнуті судовим рішенням у

2013 році. Дитина проживає з матір'ю. В органі опіки та піклування сім'я ОСОБА_3 як неблагонадійна на обліку не перебуває, доказів реагування органу опіки та піклування на неправильне виховання дитини, не утримання дитини, не забезпечення умов для її розвитку, навчання тощо не надано. ОСОБА_5 навчається в школі, має додаткові заняття, доказів неналежної підготовки дитини до школи (зовнішній вигляд, шкільне приладдя, харчування тощо) не надано.

28 січня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради з заявою про перевірку цільового витрачання аліментів. З наданої суду апеляційної інстанції відповіді вбачається, що будь-яких рішень з цього питання Службою у справах дітей Одеської міської ради не приймалось, з посиланням на те, що це компетенція органу опіки та піклування (а.с.23-24, 140, 141). Безпосередньо до органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради з заявою про перевірку цільового витрачання аліментів ОСОБА_3 не звертався (а.с.82,88). З інформації Служби у справах дітей Одеської міської ради встановлено, що також на розгляді служби знаходилось звернення ОСОБА_3 про встановлення способу участі у вихованні ОСОБА_5, висновок з цього питання було підготовлено та направлено до ради опіки та піклування Київської районної адміністрації для подальшого розгляду. ОСОБА_4 суду апеляційної інстанції підтвердила, що представники компетентних органів приходили до неї до дому в порядку розгляду заяви ОСОБА_3

Матеріали справи, пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_4 в суді та їх поведінка в судовому засіданні, вказують на те, що між батьками дитини на даний час мають місце складні відносини, неузгодженість в питаннях участі у вихованні дитини, додаткових витратах на дитину тощо.

Що ж до щомісячних аліментних платежів в сумі 605,00 грн., то це на даний час менше від половини законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дитини. З огляду на вартість життя, що має місце нині в суспільстві, ці кошти навіть з урахуванням частки матері в 605,00 грн. забезпечать хіба що мінімальний рівень матеріального забезпечення дитини та умов для її розвитку.

ОСОБА_4 пояснила, що витрати на дитину є значно більшими, обумовлені такі харчуванням, потребою в одязі, взутті, щоденним побутом, навчанням, додатковими заняттями, захворюваннями тощо. ОСОБА_3 не надав доказів того, що дитина голодна, не має одежі, взуття, не відвідує школу, не забезпечена шкільним приладдям, книжками, не має належних умов вдома.

Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів у 2013-2014 році ОСОБА_4 працювала в ТОВ «Крок за кроком плюс» та, відповідно, отримувала заробітну плату (а.с.84,85). ОСОБА_4 суду пояснила, що працює, за виконану роботу отримує доходи. Доводи ОСОБА_3, що ОСОБА_4 аліменти витрачає на власні потреби та розваги безпідставні.

Суд першої інстанції відмовив в позові за недоведеністю вимог, в апеляційній інстанції висновок суду першої інстанції належними та допустимими доказами не спростовано, доводи апелянта про нецільове витрачання аліментів ґрунтуються на припущеннях.

Правові підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відсутні.

Крім того, відповідно до положень частини 2 статті 6 СК України ОСОБА_5, 2004 року народження, є малолітньою дитиною, тому, за віком поки не набув визначеного частиною 2 статті 179 СК України права на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними. Відтак, з огляду на розмір сплачуваних аліментів, інфляційні процеси, знаходження частини аліментів на особистому рахунку малолітньої дитини у будь-якому разі не в інтересах дитини, яка потребує утримання зараз, а не в майбутньому. ОСОБА_3 не позбавлений права відкрити на ім'я сина рахунок та вносити на такий додатково кошти незалежно від сплати щомісячних аліментних платежів на користь ОСОБА_4 на утримання дитини, рівно як і добровільно надавати іншу матеріальну допомогу без судового рішення.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи органу опіки та піклування в особі відділу з питань опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич