Справа № 161/4411/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В.П.
Провадження № 22-ц/773/807/15 Категорія: 27 Доповідач: Стрільчук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

15 травня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Концевич Я.М.,

з участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Дельта Банк" про захист прав споживачів та стягнення коштів за апеляційною скаргою відповідача ПАТ "Дельта Банк" на ухвалу судді Луцького міськрайонного суду від 26 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

25 березня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 15 грудня 2014 року між нею та ПАТ "Дельта Банк" в особі Волинського відділення № 1 був укладений договір банківського вкладу "Зростаючий on-line" на суму 1047,97 доларів США на строк до 29 грудня 2014 року. По закінченню строку вкладу вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути кошти, однак їй було відмовлено.

Тому просила стягнути з банку на її користь суму вкладу, відсотки за користування ним і 3 % річних в загальному розмірі 1062,32 грн.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду від 26 березня 2015 року відкрито провадження в даній справі.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ "Дельта Банк" просить скасувати цю ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для повернення позовної заяви позивачеві, посилаючись на порушення цим судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Відкриваючи провадження у справі, суддя виходив з того, що позовна заява за формою і змістом відповідає вимогам ст. 119 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України.

Такий висновок судді відповідає вимогам законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 пред'явила позов у відповідності зі ст. 118 ЦПК України шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції з дотриманням правил підсудності.

За формою і змістом позовна заява відповідає вимогам ст. ст. 119-120 цього Кодексу. В ній міститься найменування суду, до якого подається заява, ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання та місцезнаходження, зміст позовних вимог, ціна позову, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, перелік документів, що додаються до заяви. Заява підписана позивачем із зазначенням дати її подання. До позовної заяви додана її копія для відповідача.

Згідно з ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Доводи апелянта про те, що на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів", не заслуговують на увагу.

Згідно з преамбулою Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Статтею 1 цього Закону, якою дано визначення термінів, передбачено, що виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та п. 1 ч. 3 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" до банківських послуг належить, зокрема, залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб із зобов'язанням щодо наступного їх повернення.

Частиною 1 ст. 633 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України банківське обслуговування віднесене до послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок про те, що у правовідносинах, які виникають між сторонами з договору банківського вкладу, банк є виконавцем (надавачем) послуги, яка полягає в залученні (розміщенні) грошових коштів вкладника під проценти, а вкладник є споживачем такої послуги.

Наведений висновок ніяким чином не суперечить положенням ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", якою визначені права споживачів у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг), зокрема, право відмовитися від договору або розірвати договір і вимагати відшкодування збитків у встановлених законом випадках, право на отримання пені у разі прострочення виконання зобов'язань за договором, строки пред'явлення відповідних вимог тощо.

Отже заявлений ОСОБА_2 позов стосується захисту її прав як споживача, а відтак вона вправі була пред'явити його за місцем свого проживання та за місцем виконання договору (внесення грошових коштів на рахунок банку), тобто в м. Луцьку.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Разом з тим, частиною 7 ст. 110 цього Кодексу передбачено, що позови, які виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 38 постанови № 3 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", територіальна підсудність справи за участю філії або представництва юридичної особи визначається відповідно до вимог частини сьомої статті 110 ЦПК також за їх місцезнаходженням, якщо їм надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи (стаття 95 ЦК). Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"). Оскільки філія або представництво юридичної особи діють у межах наданих їм повноважень, то пред'явлення позову за їх місцезнаходженням можливе лише тоді, коли спір випливає саме з їх діяльності. У разі відсутності у філії або представництва юридичної особи відповідних повноважень та/або коли спір не пов'язаний з їх діяльністю, позовна заява повертається позивачеві для подання до належного суду (стаття 115 ЦПК) або якщо провадження у справі відкрито - передається судом до належного суду (стаття 116 ЦПК).

З доданої до апеляційної скарги копії Положення про Волинське відділення ПАТ "Дельта Банк", затвердженого рішенням Ради Директорів від 07 жовтня 2009 року, вбачається, що це відділення є структурною одиницею банку, виступає від його імені перед третіми особами, установами, підприємствами й організаціями, здійснює банківські операції. При цьому банк несе повну відповідальність по зобов'язаннях, що виникають за операціями відділення (п. 1.2). Місцезнаходження відділення: Україна, 43025, м. Луцьк, вул. Словацького, 12 (п. 1.7). Предметом діяльності відділення є здійснення операцій згідно з законодавством України, цим Положенням та на підставі Банківської ліцензії та Дозволу на право здійснення операцій, наданих Національним банком України (п. 2.1) (а. с. 27-28).

Отже Волинському відділенню ПАТ "Дельта Банк" надано повноваження виступати та здійснювати банківські операції від імені зазначеної юридичної особи.

Саме в порядку здійснення таких повноважень Волинським відділенням банку в особі його представника за довіреністю Гейзер Л.Д. за місцезнаходженням відділення у м. Луцьку по вул. Винниченка, 24 15 грудня 2014 року було укладено договір банківського вкладу з ОСОБА_2 (а. с. 4).

З цього випливає, що позов ОСОБА_2 виник з діяльності Волинського відділення юридичної особи, яке знаходиться в місті Луцьку, тобто на території, на яку поширюється юрисдикція Луцького міськрайонного суду, до якого і була подана позовна заява.

Назва Волинської структурної одиниці банку - "відділення", а не "філія" чи "представництво", як про це зазначено у ч. 7 ст. 110 ЦПК України не впливає на правильність вирішення питання про підсудність даної справи, оскільки в контексті наведеної правової норми всі наведені назви за своєю суттю є синонімами і означають одне й те ж.

З огляду на викладене той факт, що у наданій апелянтом виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - Єдиний реєстр) ПАТ "Дельта Банк" не зазначено дані про відокремлені підрозділи юридичної особи (причому не тільки про Волинське відділення, а й взагалі про жоден підрозділ), не може бути підставою для повернення позовної заяви позивачеві ще й з таких мотивів.

По-перше, вказана виписка є неповною, оскільки в ній не зазначено всіх відомостей про ПАТ "Дельта Банк", внесення яких до Єдиного реєстру передбачено ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", зокрема, відсутні відомості про засновників (учасників) юридичної особи, інформація про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи, відомості про органи управління юридичної особи, дані про розмір статутного капіталу (статутного або складеного капіталу), у тому числі частки кожного із засновників (учасників), та цілий ряд інших необхідних відомостей.

По-друге, згідно з ч. 1 ст. 17 згаданого Закону відомості про юридичну особу (в тому числі дані про її відокремлені підрозділи) мають надаватися державному реєстратору самими юридичними особами. Не надання ПАТ "Дельта Банк" відповідних відомостей до Єдиного реєстру є порушенням банком наведеної правової норми, що не може тягнути за собою обмеження прав споживача банківських послуг на пред'явлення позову за місцезнаходженням структурного підрозділу юридичної особи, з діяльності якого виник цей позов.

Таким чином, за встановленими пунктами 5, 7 ст. 110 ЦПК України правилами альтернативної підсудності ОСОБА_2 вправі була пред'явити даний позов до Луцького міськрайонного суду за місцем свого проживання та за місцем виконання договору банківського вкладу, а названий суд зобов'язаний був відкрити провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги повністю спростовуються вищенаведеними обставинами справи та положеннями законодавства і не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ПАТ "Дельта Банк" відхилити, а ухвалу судді Луцького міськрайонного суду від 26 березня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: