АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/252/15 Головуючий 1 інстанції - Сиротников Р.Є.
Справа №2-3770/11 Доповідач - Гуцал Л.В.
Категорія: відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів -Коростійової В.І., Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на рішення Московського районного суду міста Харкова від 03 жовтня 2014 року за позовом Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», за участі третьої особи - ОСОБА_2, про стягнення суми, -

встановила:

У квітні 2011 року закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1

Після уточнення позовних вимог просило:

· стягнути з Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь позивача у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних із сплатою страхового відшкодування 24 990 гривень;

· стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних із сплатою страхового відшкодування 17 433,78 гривень (а.с.112-114).

·

Позов мотивовано тим, що 30 серпня 2008 року мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «Рено Меган», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «DAEWOO NEXIA» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2

Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_1, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у страховій компанії «Харківська муніципальна страхова компанія» з лімітом відповідальності 25 500 гривень та франшизою 510 гривень.

Розмір матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові застрахованого позивачем автомобіля ОСОБА_2 складає 59 222,38 гривень.

Позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 42 423,78 гривень.

Оскільки відповідачі відмовляються добровільно сплатити позивачу, як страховику, виплачене ним страхове відшкодування, позивач просив задовольнити позов, стягнувши з ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» суму в межах ліміту відповідальності з урахуванням франшизи, та решту з ОСОБА_1, як з винної особи.

Представник відповідача ОСОБА_1 проти позову заперечувала, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність останнього застрахована ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», яке і повинно відшкодувати затрати позивача.

Представник відповідача ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» проти позову заперечувала, посилаючись на те, що позивач всуперечь положень ст.60 ЦПК України, не надав належних доказів на підтвердження суми страхового відшкодування.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 03 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» просить скасувати ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Третя особа ОСОБА_2 вважав скаргу обгрунтованою та просив її задовольнити.

Позивач явку свого представника в судові засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, на неодноразові виклики до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, створення судом належним умов розгляду справи у суді, неприпустимість зловживання процесуальними права учасниками процесу, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача ОСОБА_1.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, представника ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», ОСОБА_2, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення таким вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що позивач не надав належним чином підтвердженого розрахунку суми страхового відшкодування, не обгрунтував належним чином свої позовні вимоги, не надав доказів на підтвердження вимог в частині розміру заявлених до стягнення сум.

Проте з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 30 серпня 2008 року на вул. 17-го Партз'їзду у м. Харкові сталася ДТП за участю автомобіля марки «Рено Меган», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням власника ОСОБА_1 та автомобіля марки «DAEWOO NEXIA» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванняя власника ОСОБА_2

Винним у вчиненні ДТП було визнано ОСОБА_1, який постановою Московського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2008 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та позбавлений права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» за полісом №ВВ/0856678 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27 серпня 2008 року, терміном дії до 26 серпня 2009 року, з лімітом відповідальності 25 500 гривень та франшизою 510 гривень (а.с.80-81).

Згідно звіту №001-1145 про оцінку вартості шкоди, завданої при ДТП автомобілю «DAEWOO NEXIA» державний номерний знак НОМЕР_1 №320 від 14 жовтня 2008 року, складеного ТОВ «Оперейтор» (оцінщик ОСОБА_3), вартість матеріального збитку, завданого власнику зазначеного автомобіля марки «DAEWOO NEXIA» дорівнює 59 222,38 гривень, що становить понад 80 % дійсної вартості транспортного засобу і такий вважається знищеним.

Майнові інтереси ОСОБА_2, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем марки «DAEWOO NEXIA» державний номерний знак НОМЕР_1 були застраховані в ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» за договором добровільного страхування наземного транспорту від 28 листопада 2007 року. За умовами цього договору позивач зобов'язався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором.

Пунктом 7.1.1. договору страхування передбачено, що страховим випадком є пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП.

ДТП за участю застрахованого ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» автомобіля «DAEWOO NEXIA» державний номерний знак НОМЕР_1, визнана страховим випадком.

До обов'язків страховика, як це передбачено п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», належить здійснення страхової виплати у разі настання страхового випадку.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Пунктом 15.14 договору страхування передбачено - якщо автомобіль пошкоджений більше, ніж на 80% страхової суми і страхувальник бажає залишити право власності на автомобіль за собою, то до виплати належить 70% страхової суми.

Скориставшись правом на залишення автомобіля за собою, ОСОБА_2 написав заяву на виплату йому 70% від страхової суми.

У відповідності до ст.25 Закону України «Про страхування», на підставі заяви ОСОБА_2 та страхового акту від 28 жовтня 2008 року позивачем повинно бути сплачено у рахунок страхового відшкодування, кошти у розмірі 42 423,78 гривень.

Згідно платіжного доручення №22206 від 28 жовтня 2008 року в рахунок страхового відшкодування ОСОБА_2 фактично перераховано 41 394,44 гривні (а.с.33).

За приписами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За таких обставин позивач набув право зворотної вимоги (в порядку суброгації) до осіб відповідальних за збитки у розмірі фактично сплачених грошових коштів.

У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», останнє є особою, відповідальною за відшкодування завданих збитків у межах ліміту відповідальності - 24 990 гривень (25 500 гривень - 510 гривень франшизи), а ОСОБА_1, відовідно до ст.1194 ЦК України, зобов'язаний сплатити на користь позивача різницю між сумою фактично виплаченого страхового відшкодування та розміром відповідальності його страховика, що складає 16 404, 44 гривні (41394,44-24990).

Позивачем надані докази сплати страхового відшкодування в розмірі 41 394,44 гривні за платіжним дорученням №22206 від 28 жовтня 2008 року в рахунок страхового відшкодування ОСОБА_2 на підставі страхового акту від 28 жовтня 2008 року. Факт перерахування позивачем зазначеної суми представником ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» не заперечується. Крім того, ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтвердив, що зазначена сума грошей дійсно була перерахована позивачем на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 28 листопада 2007 року.

За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для відмови у задоленні позову за недоведеністю позовних вимог.

Крім того, суд у своєму рішенні безпідставно послався на ст.1191 ЦК України, тоді як позов пред'явлено на підставі ст.993 ЦК України, і природа правових наслідків за настанням суброгації є відмінною від регресу - регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Судова колегія не погоджується з доводами представника ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», які були прийняті до уваги судом першої інстанції, стосовно того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження розміру понесених ним затрат, окільки наданий звіт №001-1145 про оцінку вартості шкоди від 14 жовтня 2008 року не підписаний оцінювачем, до нього не долучено завірені копії свідоцтва оцінювача та сертифіката суб'єкта оціночної діяльності, фотозображення автомобіля.

Відповідно до положень ч.4 ст.10 ЦПК України суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджувати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом

Зазначені вимоги процесуального закону залишились поза увагою суду першої інстанції.

До апеляційної скарги позивачем було додано належним чином посвідчені копії: звіту №001-1145 про оцінку вартості шкоди від 14 жовтня 2008 року з підписом оцінювача ОСОБА_3, фототаблиці до цього звіту, сертифікату суб'єкта оціночної діяльності від 25 вересня 2008 року, кваліфікаційного свідоцтва оцінювача ОСОБА_3 від 22 липня 2006 року, свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів виданого ОСОБА_3 04 вересня 2006 року (а.с.176-188). Достовірність цих документів представником відповідача не спростована.

Крім того, ОСОБА_2 також надав суду апеляційної інстанції для огляду власну копію звіту №001-1145, яка за змістом відповідає наявним у матеріалах справи та містить підписи оцінювача.

Безпідставним є і посилання на те, що позивач не надав належним чином підтвердженого розрахунку суми страхового відшкодування, оскільки такий розрахунок наведений у наданому позивачем страховому акті від 28 жовтня 2008 року (зв.а.с.30-32), достовірність якого відповідачем не спростована.

Доводи представника ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», наведені як суду першої так і апеляційної інстанції (а.с.144-145, 211-214) в обгрунтування заперечень проти позову зводяться виключно до неналежності наданих позивачем доказів, та судовою колегією визнаються безпідставними.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, а саме, про стягнення на користь позивача у рахунок витрат, пов'язаних із сплатою страхового відшкодування в розмірі 41 394,44 гривень. Доказів сплати такого відшкодування в розмірі 42 423,78 гривень, як зазначив позивач, останній суду не надав.

При цьому з ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» підлягає стягненню сума в розмірі 24 990 гривень, а з відповідача ОСОБА_1 - 16 404, 44 гривні (41394,44-24990).

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ч. 1 ст.303, ст.304, п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 03 жовтня 2014 року скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» 24 990 (двадцять чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто дев'ять) гривень виплаченого страхового відшкодування та 249 (двісті сорок гривень дев'ять) гривень судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» 16 404 (шістьнадцять тисяч чотириста чотири) гривні 44 копійки виплаченого страхового відшкодування та 164 (стошестьдесят чотири) гривні 04 копійки судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді