Справа № 569/5245/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Долі В.А.

при секретарі Глотовій П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на незаконні рішення, дії, бездіяльність державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій зазначається, що 19 березня 2015 року ОСОБА_1 після ознайомлення з виконавчим провадженням отримав наступні документи: акт від 7.11.12 р. складений старшим державним виконавцем Ясько Д. В. (далі державний виконавець) в м. Рівне по вул. Соборній, 3/25, згідно якого при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2455 виданого 08.10.2012 року Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь мішури Г.А. боргу за договором позики в розмірі 47 610,60 грн., пені за невиконання умов договору в розмірі 11 426,54 грн. та судових витрат сплати державного мита в розмірі 590 ,75 грн. та 30 грн. витрат на ІТЗ, а всього 59 657,89 грн., прибувши за вказаною адресою в присутності понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3, встановлено, що за вказаною адресою виявити майно належне боржнику на яке можливо звернути стягнення не вдалося, оскільки на стукіт в двері ніхто не відчинив; акт від 15.05.13 р. складений державним виконавцем при виконанні цього ж виконавчого листа про те, що приміщення офісу (м. Рівне, вул. Соборна, 7) належне ОСОБА_1 зачинено; акт від 15.05.13 р. складений державним виконавцем при виконанні цього ж виконавчого листа про те, що за адресою м. Рівне, вул. Соборна, 3/25 на стукіт у двері ніхто не відчинив, і в дверях залишено повістку з'явитися 30.05.13 р.; акт від 1.10.13 р. державного виконавця про те, що 17 вересня 2013 року боржнику направлено лист бути присутнім о 11 год. 00 хв. 1.10.13 р. по вул. Соборна, 7 м. Рівне, але боржника не було і двері приміщення закриті та на стукіт у двері ніхто не відчинив); повідомлення від 17.09.13 р. державного виконавця про вихід по місцю знаходження майна боржника по вул. Соборна, 7 м. Рівне; постанова державного виконавця про привід боржника від 30.10.13 р.; постанова про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні старшого від 3 листопада 2014 року; постанова про поновлення виконавчого провадження від 25 квітня 2013 року; постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 24 жовтня 2012 року.

Також зазначається, що 19 березня 2015 року під час ознайомлення з виконавчим провадженням ОСОБА_1 стало відомо про незаконні дії і бездіяльність державного виконавця щодо не повідомлення і не надіслання вказаних документів у визначений строк боржнику; повторно не надано копію повторного звіту про оцінку майна; не направлення рекомендованим листом названих вище документів; не прийнято рішення про зупинення виконавчого провадження по справі №569/93/67/14-ц за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії і бездіяльність старшого державного виконавця Ясько Д. В. і начальника ВДВС Рівненського МУЮ; не проведено опис рухомого майна достатнього для погашення боргу.

Оскільки зазначені документи отримані ОСОБА_1 лише 19 травня 2015 року, про існування яких йому не було відомо раніше, останній доводить, що наявні підстави для поновлення строку звернення зі скаргою до суду.

Названі вище рішення заявник скарги вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню, а незаконна бездіяльність державного виконавця усунута шляхом поновлення прав боржника та виконання покладених обовязків з наступних підстав. Так, постанова про відкриття виконавчого провадження виконана не загальноприйнятим шрифтом та не на бланку встановленого зразка, що не дає можливості з нею ознайомитися, вона не мотивована та не надіслана в передбачений строк для добровільного погашення боргу, а також зазначено строк для погашення боргу менше 7 діб; Постанова про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні виконана не на бланку і завірена печаткою, не мотивована, призначено визначити початкову вартість для проведення прилюдних торгів замість ринкової вартості, експерт не попереджений про кримінальну відповідальність та призначений експертом як фізична особа ОСОБА_4 так і юридична особа ПП "Експерт Рівне Консалт", тобто не визначено конкретний експерт; ОСОБА_5 складені без роз'яснення прав і обов'язків понятих та одночасне складання кількох актів, та в де-яких без понятих; Оскаржувані рішення виконано не загальноприйнятим встановленим розміром шрифту, а постанова про стягнення виконавчого збору не завірена начальником; Постанова про привід боржника не мотивована і не направлена для виконання у передбачені строки.

Таким чином, ОСОБА_1 доводить, що його право порушені діями і незаконним рішенням, оскільки державний виконавець допустив порушення ст. 7 Закону України "Про державну виконавчу службу" якою передбачено, що працівники органів ДВС зобов'язанні сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускаючи порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Також, державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження допущено порушення ст. ст. ст.ст. 4, 5, 7, 8, 11, 50, 52, 62, 82 Закону України "Про виконавче провадження", пп. .7.1, 1.7.2, 1.7.3, 1.7.4, 1.8, 2.1.4, 2.3.2, 2.4.1, 2.4.2, З.2.2., 3.6.2, 3.6.3, 3.7.1, 3.8.1, 3.11, 4, 5, 6,10,12., 5.11, 5.12 ОСОБА_5 про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 (далі ОСОБА_5).

Покликаючись на наведене, просить визнати поважною причину пропуску строку подання скарги та поновити його, а також визнати незаконними і скасувати згадані акти, повідомлення, постанову про привід боржника, постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні, постанову про поновлення виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника судового збору, а також визнати незаконними дії і бездіяльність державного виконавця щодо неповідомлення і не надіслання зазначених документів у визначений строк боржнику; повторного ненадання копії повторного звіту про оцінку майна; не направлення зазначених документів божнику рекомендованим листом; неприйняття рішення про зупинення виконавчого провадження по справі № 569/93/67/14-ц за його (ОСОБА_1С.) скаргою на незаконні дії і бездіяльність державного виконавця і начальника ВДВС Рівненського МУЮ; непроведення опису рухомого майна достатнього для погашення боргу. Також просить, зобовязати державного виконавця усунути порушення і вчинити оскаржувані названі дії та зобовязати державного виконавця зупинити виконання судового рішення і реалізацію арештованого майна та стягнення боргу до вирішення судом скарги.

Приймаючи участь у попередньому судовому засіданні (16.04.2014) ОСОБА_1 скаргу підтримав частково, питання щодо повторного ненадання копії повторного звіту про оцінку майна просив не розглядати, в решті вимог скаргу просив задоволити. Також, просив відкласти розгляд скарги для мирного врегулювання спору. Представники відділу ДВС Рівненського МУЮ ОСОБА_6, ОСОБА_7 скаргу заперечили вказуючи на її безпідставність.

В судове засідання 13.05.2015 ОСОБА_1 не зявився, до початку судового засідання подав суду заяву у якій просить розгляд скарги провести за його відсутності, заяву про прийняття доказів та скаргу задоволити.

В судове засідання також викликались але не зявились представник відділу ДВС Рівненського МУЮ та державний виконавець Ясько Д.В., заяв про розгляд справи без їх участі, чи про відкладення розгляду справи з причин, що унеможливлюють прибуття за викликом суду не надіслали.

За таких обставин, суд вважає що перешкод для розгляду справи у відсутності сторін не має, та можливим розглянути справу у їх відсутності на підставі матеріалів справи.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 387 ЦПК України, уразі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, у відділі ДВС Рівненського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 34746034 (далі це ж виконавче провадження) з виконання виконавчого листа № 2-2455 виданого 08.10.2012 року Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь мішури Г.А. боргу за договором позики в розмірі 47 610,60 грн., пені за невиконання умов договору в розмірі 11 426,54 грн. та судових витрат сплати державного мита в розмірі 590 ,75 грн. та 30 грн. витрат на ІТЗ, а всього 59 657,89 грн.

Під час здійснення зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем вчинено ряд процесуальних дій щодо виявлення коштів, рухомого та нерухомого майна належного боржнику ОСОБА_1, а також складені інші документи (постанови, акти, повідомлення) виконавчого провадження.

Як вбачається з наданих копій виконавчого провадження, ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 19 березня 2015 року (а.с.103). Надіславши суду дану скаргу 30 березня 2015 року, в межах строку встановленого ст. 385 ЦПК України, дає підстави суду для поновлення пропущеного строку звернення до суду зі скаргою.

Відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.1 ст.41 Закону витрати органів державної виконавчої служби, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Аналіз положень ч.1 ст.28 та ч.1 ст.41 Закону свідчить про те, що для стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій обовязковою умовою є невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання.

У відповідності до ч.1 ст. 31 Закону, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як слідує з постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2012 року (а.с.14), боржнику вказано на необхідність самостійно виконати рішення у строк до 23.10.2012 року, тобто у строк до семи днів з моменту винесення постанови, що відповідає вимогам ч.2 ст.25 Закону України Про виконавче провадження. Копія постанови надіслано боржнику, однак згідно повідомлення про вручення відправлення (зворот а.с. 13), поштове повідомлення повернуто 28.10.2012, оскільки одержувач переїхав в м. Дніпропетровськ.

Однак, державним виконавцем, не пересвідчившись чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк, 24.10.2012 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору на підставі ст. 28 Закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору винесена державним виконавцем передчасно, безпідставно, а тому дана постанова підлягає скасуванню.

Пунктом 1.7 ОСОБА_5 про проведення виконавчих дій (далі ОСОБА_5), затвердженою Наказом МЮУ N 74/5, 15.12.1999, та Додатками до ОСОБА_5, встановлено вимоги до документів виконавчого провадження, які складаються з використанням бланків.

Оскаржувані ОСОБА_1 документи виконавчого провадження (постанови, акти, повідомлення), відповідають положенням ОСОБА_5 та Додатків до ОСОБА_5, а тому доводи скаржника щодо невідповідності даних документів встановленим вимогам є безпідставними. Підстав вважати їх недійсними, суд не вбачає.

Згідно п. 2.4.1. ОСОБА_5, виконавчі дії можуть провадитися в присутності понятих.

Підстав невідповідності вимогам ОСОБА_5 які складені держаним виконавцем при виході за місцем проживання боржника та належного йому приміщення офісу (м. Рівне, вул. Соборна, 3/25, м. Рівне, вул. Соборна, 7, відповідно) (а.с. 19, 34, 35,37) суд також не вбачає, оскільки вони відповідають встановленим вимогам ОСОБА_5 (додаток 5 ОСОБА_5) та відображають зміст та результат проведення відповідних виконавчих дій. Крім цього, суд звертає увагу про відсутність зауважень у актах відповідної виконавчої дії понятих під час яких вони були присутні. Обовязок державного виконавця розяснити права та обовязки понятого під час проведення виконавчих дій не є обовязковою умовою для відображення їх у ОСОБА_5 державного виконавця встановленого зразка.

Повідомлення державного виконавця про обовязок боржника прибути за викликом від 17.09.2013 року (а.с.36) здійснено в межах своїх повноважень, тому підстав для визнання його незаконним суд також не вбачає.

У відповідності до названого Закону, при визначених умовах під час здійснення виконавчих дій державний виконавець виносить окремі процесуальні документи, які самостійно можуть бути оскаржено.

Акти, повідомлення, постанова про привід боржника окремо оскарженню не підлягають, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ.

Доводи скаржника щодо не надіслання постанови про привід боржника від 30.10.2013 року у встановлені строк спростовуються матеріалами справи, оскільки як вбачається зазначена постанова надіслана для виконання в той же день (а.с. 41 та зворот аркуша справи).

Згідно ч.1 ст. 13 Закону, для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Підстав, для скасування оскаржуваної Постанови про призначення експерта від 03.11.2014 року (зворот а.с. 74) суд не вбачає, оскільки зазначений документ відповідає, встановленим вимогам Закону, ОСОБА_5 та винесений у відповідності до ст. 13 Закону.

Також, як слідує з матеріалів справи, 29.11.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження (зворот а.с. 21) на підставі ухвали № 6-31681ск12 від 03.09.2012 року Вищого спеціалізованого суду України.

25.04.2013 року виконавче провадження було відновлено (зворот а.с.33) на підставі ухвали того ж суду від 25.04.2013 року. Зазначені постанови державного виконавця надіслані для відома сторонам виконавчого провадження (а.с.а.с.21,33).

З наведеного слідує, що оскільки відпали обставини, що зумовили зупинення виконавчого провадження, державний виконавець своєю постановою поновив виконавче провадження, що відповідає ч.5 ст. 39 Закону.

Інших підстав для скасування зазначеної постанови суд не вбачає, а скаржником не наведено.

Також, ОСОБА_1 у своїй скарзі просить визнати незаконними дії державного виконавця щодо неприйняття рішення про зупинення виконавчого провадження під час розгляду справи № 569/9367/14-ц за його скаргою на незаконні дії.

З матеріалів справи слідує, що ухвалою Рівненського міського суду від 28 серпня 2014 року по згаданій справі № 569/9367/14-ц у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 04 грудня 2014 року зазначену ухвалу Рівненського міського суду скасовано, в задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 про визнання незаконним висновку про оцінку приміщення офісу відмовлено, а врешті вимог залишено без розгляду.

На підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на вказані ухвали Рівненського міського суду від 28 серпня 2014 року та апеляційного суду Рівненської області від 04 грудня 2014 року. Справа на даний час перебуває в провадженні касаційної інстанції.

Матеріали справи не містять доказів, що під час розгляду скарги по справі № 569/9367/14-ц, скаржником порушувалось питання щодо зупинення виконавчого провадження та відмову державного виконавця про його зупинення. У скарзі скаржником також не наведено доводів про обовязок, незаконну відмову чи бездіяльність державного виконавця зупинити виконавче провадження.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги скарги в цій частині.

Вимога ОСОБА_1 щодо незаконності дій державного виконавця про не проведення опису рухомого майна достатнього для погашення боргу до задоволення не підлягає, оскільки спростовується відповіддю відділу ДАІ УМВС України в Рівненській області (а.с. 27) згідно якої за ОСОБА_1, мешканцем м. Рівне, вул. Соборна, 3/25 транспортні засоби не обліковуються.

Крім цього, з матеріалів справи слідує, що ухвалою Рівненського міського суду від 16 лютого 2015 року зобовязано державного виконавця зупинити виконавче провадження до вирішення судом справи № 569/13581/14-ц за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії державного виконавця.

Отже, за наявності невирішеного спору у справі № 569/13581/14-ц, зупинення одного і того ж виконавчого провадження є недоцільним. Доказів, що державним виконавцем не прийнято процесуальне рішення щодо виконання ухвали Рівненського міського суду від 16 лютого 2015 року, скаржником не подано, а тому суд відмовляє в задоволенні скарги в цій частині.

Виходячи з встановлених судом обставин, з урахуванням положення Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_5 з організації примусового виконання рішень, суд приходить до висновку про часткове обґрунтування доводів скарги та визнає неправомірною лише постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 24.10.2012 року, яка підлягає скасуванню, а в решті вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 383 - 389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк подання скарги до суду.

Скаргу ОСОБА_1 на незаконні рішення, дії, бездіяльність державного виконавця задоволити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_7 від 24.10.2012 р. ВП № 34746034 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 5 965,79 грн.

В решті вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Рівненського міського суду Доля В.А.