Справа №469/1175/14-ц 20.04.2015 20.04.2015 20.04.2015
Провадження №22-ц/784/943/15
Головуючий першої інстанції: Дорошенко А.В.
Доповідач апеляційної інстанції: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

20 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Серебрякової Т.В.

Лисенко П.П.

із секретарем- Богуславською О.М.

з участю:

позивачки - ОСОБА_3

представника

позивачки- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 24.02.2015 р. у справі за

позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без укладення шлюбу та поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна,

встановила:

24. 09. 2014 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без укладення шлюбу та поділ майна подружжя.

26.12.2014 р. ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ майна та заявою про його забезпечення, в якій просив накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 нежитлову будівлю (закусочна) АДРЕСА_1 та на все майно, що знаходиться в будинку.

Ухвалою судді Березанського районного суду Миколаївської області від 24.02.2015 р. заява ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволена.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на необґрунтованість та незаконність ухвали судді, просила про її скасування та залишення заяви про забезпечення позову без задоволення.

Перевіряючи законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах оскарження, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких обставин та вимог закону.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, задовольняючи заяву відповідача про забезпечення позову, вірно виходив з того, що неприйняття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення в майбутньому виконання рішення суду, оскільки вказане майно є предметом спору.

Суд повно та всебічно дослідив встановлені обставини справи, дав належну юридичну оцінку наданим доказам та з врахуванням наведених вище правових висновків, прийшов правильного висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.

Посилання апелянта на те, що суддя, в порушення вимог закону, вирішив питання про розгляд заяви про забезпечення позову одноособово не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-72/0/4-13 від 16.01.2013 р. «Про деякі питання застосування норм ЦПК» питання про забезпечення позову вирішується суддею, у провадженні якого перебуває справа, одноособово без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Зазначення в частині першій статті 153 ЦПК про розгляд заяви про забезпечення позову судом (а не суддею) не є свідченням того, що суддя одноособово без проведення судового засідання не має права на вжиття заходів забезпечення позову. Слід враховувати, що законодавець в зазначеній статті вжив термін «суд» як державна інституція і в різних нормах ЦПК використовує терміни і «суддя», і «суд». Крім того, згідно зі статтею 18 ЦПК суддя діє від імені суду.

Відповідно до абзацу другого пункту 7 наведеної вище постанови Пленуму питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) у день надходження.

Отже, якщо заяву про забезпечення позову подано після відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду, то суддя одноособово вирішує це питання відповідно до вимог закону. У випадку якщо заява про забезпечення позову надійшла під час проведення судового засідання, то, відповідно, вона розглядається у судовому засіданні згідно з вимогами закону.

Встановлене не дає підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 24.02.2015 р. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але оскарженню у касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді Т.В. Серебрякова

П.П. Лисенко