АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/707/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Кімстачов О. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечна М.М.

представник позивача ОСОБА_6

представник відповідача Вахммяков О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Умань-Агро», ОСОБА_8 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_9 до дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Умань-Агро» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та відшкодування завданих збитків ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Умань-Агро» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та відшкодування завданих збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що за відповідним зверненням ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ ММК ім. Ілліча», - на даний час ДП «Умань-Агро», від 4 грудня 2006 року в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» зареєстровано договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 від 13 листопада 2006 року, укладеного між ОСОБА_10 та ДП «Ілліч-Агро Умань ВАТ «ММК ім. Ілліча» на земельну ділянку площею 3,0883 га. (рілля), в адміністративних межах Томашівської сільської ради, Уманського району, Черкаської області, строком на 20 років починаючи з дати його державної реєстрації, що є неможливим і не відповідає дійсності так, як вказаний договір ОСОБА_10 не укладався. ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла ОСОБА_10

У відповідності до висновку №336-П, №1025 - комплексного експертного почеркознавчого та технічного дослідження документів - підпис в графі орендодавець на четвертій сторінці вказаного договору оренди землі, виконано не громадянкою ОСОБА_10, а іншою особою.

Просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 від 13 листопада 2006 року, укладеного між ОСОБА_10 та ДП «Ілліч-Агро Умань ВАТ «ММК ім. Ілліча» на земельну ділянку площею 3,0883 га. (рілля), в адміністративних межах Томашівської сільської ради, Уманського району, Черкаської області. Стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки у вигляді витрат на проведення експертного почеркознавчого дослідження в сумі 471,36 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 липня 2014 року позов ОСОБА_9 задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 від 13 листопада 2006 року, укладеного між ОСОБА_10 та ДП «Ілліч-Агро Умань ВАТ «ММК ім. Ілліча» на земельну ділянку площею 3,0883 га. (рілля), в адміністративних межах Томашівської сільської ради, Уманського району, Черкаської області. Стягнуто з ДП «Умань-Агро» на користь ОСОБА_9 завдані збитки на проведення експертного почеркознавчого дослідження в сумі 471,36 грн. та вирішено питання судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ДП державної акціонерної компанії «Умань-Агро» подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 липня 2014 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовільняючи позовні вимоги ОСОБА_9 до дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Умань-Агро» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та відшкодування завданих збитків, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки ОСОБА_10 договір оренди не підписувала то його слід визнати недійсним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р., належала на праві власності земельна ділянка загальною площею 3,0883 га., державний акт не право власності на землю серії 1-ЧР №013207 від 20.02.2003 р. Вказана земельна ділянка в порядку спадкування за заповітом перейшла до ОСОБА_9

11.06.2005 р. ОСОБА_10 уклала договір оренди землі № 228 з ВАТ «Уманьферммаш» строком на 20 років, що був зареєстрований в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 01.08.2005 р. за №275 в книзі записів державної реєстрації договорів оренди.

16.02.2012 р. ОСОБА_10 від начальника управління Держкомзему в м. Умань стало відомо, що за зверненням ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «ММК ім.. Ілліча» в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» зареєстровано договір оренди земельної ділянки № 188 від 13.11.2006 р., укладеного між нею та ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «ММК ім. Ілліча» на земельну ділянку площею 3,0883 га. в адміністративних межах Томашівської сільської ради Уманського району строком на 20 років починаючи з дати його державної реєстрації.

Маючи намір оспорити договір оренди землі від 13.11.2006 року, укладений від імені ОСОБА_10 та ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «ММК ім. Ілліча», ОСОБА_10 звернулась з листом до експертної установи 21 березня 2012 року з проханням провести експертне дослідження на предмет чи був нею виконаний підпис на оспорюваному договорі оренди землі. Висновком №336-П, №1025-ТЕД комплексного експертного почеркознавчого дослідження та технічного дослідження документів судового експерта Черкаського відділення КНДІСЕ Міністерства юстиції України ОСОБА_11. визначено, що підпис у графі «орендодавець» на четвертій сторінці договору НОМЕР_1 оренди землі від 13.11.2006 р. виконаний не ОСОБА_10, а іншою особою.

Даний спір судом апеляційної інстанції розглядається повторно. Скасовуючи ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 03 жовтня 2014 року, якою рішення суду першої інстанції було залишено без змін, суд касаційної інстанції зазначив, що судом апеляційної інстанції не перевірено чи наданий позивачем до суду висновок експерта відповідає методичним рекомендаціям про проведення експертного дослідження, експерт в судовому засіданні не допитувався та не попереджався про кримінальну відповідальність, фотокопія експертного висновку ніким не завірена та не дана оцінка тій обставині, що ОСОБА_10 отримувала від відповідача орендну плату.

Частиною 4 ст. 338 ЦПК України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Пунктом 8 Постанови пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз'яснено, що відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року № 6-127цс13, дійшов до висновку, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

У постанові від 6 лютого 2012 у справі № 6-104ц11 Верховний Суд України дійшов до висновку, що частиною першою ст. 15 Закону України "Про оренду землі" визначені істотні умови договору оренди, відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним у розумінні частини другої ст. 15 Закону України "Про оренду землі".

Тобто, у разі виявлення факту відсутності у договорі хоча б однієї істотної умови після проведення його державної реєстрації, такий договір підлягає визнанню недійсним за правилами ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов ОСОБА_9 до ДП «Умань-Агро» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та відшкодування завданих збитків, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами та правильно визначив норми матеріального права, які підлягають до застосування при вирішення даного спору.

Встановивши, що ОСОБА_10 спірний правочин про передачу в оренду земельної ділянки, яка їй належала на праві власності, не підписувала, а отже з її сторони не було вільного волевиявлення на розпорядження власністю, - суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом визнання спірного договору недійсним, оскільки між сторонами не було досягнуто згоди, щодо усіх істотних умов, та про застосування наслідків визнання правочину недійсним, враховуючи, що даний спірний договір був зареєстрований відповідачем у центрі земельного кадастру.

Допитаний в суді апеляційної інстанції в якості експерта ОСОБА_11 та будучи попереджений судом про кримінальну відповідальність передбачену ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок і за відмову без поважних причин від виконання покладених обов'язків пояснив, що зроблений ним експертний висновок повністю відповідає розділу 1 «Почеркознавча експертиза» Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 (чинних на час проведення експертного дослідження). Висновок за своїм дослідженням експерт підтверджує повністю.

Відповідачем по справі не надано жодних заперечень відносно даного експертного висновку та доказів, які б спростовували даний висновок. Тому відповідно до ст. ст. 58-59 ЦПК України колегія суддів судової палати погоджується з висновком суду першої інстанції про належність та допустимість даного доказу.

В суді апеляційної інстанції в представника позивача витребувано та оглянуто оригінал експертного дослідження, з якого знято ксерокопію в матеріали справи та завірено суддею-доповідачем.

Колегія суддів погоджується із висновком районного суду відносно того, що при отриманні ОСОБА_10 орендної плати за спірним договором померла вважала, що вона отримує орендну плату на підставі укладеного 11.06.2005 року нею договору з ВАТ «Уманьферммаш», а не з ДП «Ілліч-Агро Умань» і лише після того як узнала, що орендну плату сплачує інша юридична особа через представника замовила експертне почеркознавче дослідження підпису у спірному договорі, що було підтверджено письмовим поясненням позивача ОСОБА_9 наданим до суду.(а.с 55)

Дане твердження позивача підтверджується і відомостями на видачу зерна пшениці в рахунок земельної частки (паю) по відділенню № 1 агроцеху № 2 в с. Томашівка за 2007-2011 роки, а саме тим, що на вказаних відомостях стоїть штамп «Дочірнє підприємство «Умань-Агро» та відомістю про виплату грошей по орендній платі лише за 2013 рік, а саме тим, що в графі «найменування підприємства (установи, організації)» зазначено «Дочірнє Підприємство «Харвіст-Умань», у відомості про видачу готівки в рахунок орендної плати за пай с. Томашівка взагалі відсутні будь-які відмітки, печаті чи штампи, з яких було б зрозуміло хто саме здійснює вищевказану видачу готівки ( а. с. 34 - 49).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), крім прав та обов'язків які не входять до складу спадщини ст.1219 ЦК України. ОСОБА_10 за життя стала збирати докази в 2012 році для звернення до суду з позовом про визнання договору оренди землі недійсним, але померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Син померлої ОСОБА_10, ОСОБА_12, отримавши в порядку спадкування право власності на земельний пай, який є предметом оспорюваного договору оренди землі, успадкував і немайнове право померлої ОСОБА_10 на завершення збирати докази та звернутись з позовом до суду, що ним і було зроблено. Перехід прав за спадкуванням від однієї особи до іншої та звернення до суду є процесуальним право даної особи.

Оцінивши в сукупності надані представником позивача докази та заперечення відповідача, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відсутність волевиявлення ОСОБА_10 в оспорюваному спадкоємцем договорі оренди землі є беззаперечною підставою для визнання такого договору недійсним.

Крім того, апелянт посилається в скарзі на пропущення позивачкою строку позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

За змістом ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Проте, дані посилання апелянта щодо пропуску позовної давності позивачем спростовуються матеріалами справи, а саме листами управління Держземагенства в Уманському районі від 16.02.2012 року яким ОСОБА_10 повідомлено що договір оренди землі від її імені укладено з відповідачем та за № 406/7-1-19 від 31.05.2013 року, яким підтверджується той факт, що позивач ОСОБА_9 саме 11.06.2012 року дізнався про існування спірного договору. Відповідач не спростував дану обставину та не надав даних про те, що ОСОБА_13 в 2006 році була надана копія оспорюваного договору.

Тому, колегія суддів погоджується із висновком районного суду, що позивач не пропустив позовної давності, оскільки він довідався про порушення свого права лише у 2012 році, тому саме з цього моменту почався перебіг позовної давності.

Колегія суддів, також, враховує і правовий висновок Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-94 цс 13, предметом якої був спір про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними, і відповідно до якого однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

А оскільки, судом першої інстанції встановлено порушення прав та інтересів позивача при укладенні договору оренди землі, то висновки районного суду про наявність правових підстав для задоволення позову ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів.

Вірно встановивши факти і відповідно їм правовідносини, постановивши рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, суд першої інстанції ухвалив правильне та справедливе рішення.

Інші доводи апеляційної скарги ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять підстав для скасування чи зміни правильного рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Умань-Агро», ОСОБА_8 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 липня 2014 року відхилити, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :