Номер провадження 22-ц/788/265/15 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Ільченко О. Ю.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3,

апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

та апеляційною скаргою ОСОБА_6

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 23 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко», Виконавчого комітету Сумської міської ради,

треті особи: Сумська обласна філія Акціонерного комерційного банку «Укрсоцбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрсоц-Капітал»,

про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, про визнання недійсними договору №1916-к від 05 серпня 2011 року, про інвестування в будівництво житла, додаткового договору №1 від 08 серпня 2012 року та договору купівлі-продажу цінних паперів №933/12-БВ від 25 липня 2012 року, визнання частково незаконним рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 16 жовтня 2012 року №606, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру від 22 жовтня 2012 року, визнання права спільної сумісної власності, поділ майна,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 23 грудня 2014 року задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2006 року.

Визнано недійсним договір №1916-К про інвестування в будівництво житла від 05 серпня 2011 року та додатковий договір №1 від 08 серпня 2012 року до вказаного договору, укладені між ОСОБА_6 та ТОВ «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко».

Визнано недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів №933/12-БВ від 25 липня 2012 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

Визнано незаконним рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 16 жовтня 2012 року №606 в частині оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6 з визнанням недійсним виданого на ім'я ОСОБА_6 22 жовтня 2012 року свідоцтва про право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на майно, а саме:

41/100 частину житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3, вартістю 619200грн.; земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1 га за адресою АДРЕСА_4, вартістю 116600 грн.; однокімнатну квартиру, житловою площею 20,4 кв.м за адресою АДРЕСА_2, вартістю 209000грн.; однокімнатну квартиру, житловою площею 18,10 кв.м за адресою АДРЕСА_1, вартістю 189100грн.; вбудовану шафу-купе в коридорі 3-1, вартістю 2295 грн.; комплект м'яких меблів - диван та одно крісло, модель «СОМО», вартістю 7000 грн.; декоративну підставку для світильника, вартістю 1690 грн.; журнальний стіл, круглий, білого кольору, вартістю 1500 грн.; металеву підвісну люстру, вартістю 6525 грн.; металевий настільний світильник, вартістю 1034 грн.; меблеву кухонну стінку ТМ «MERX» модель «Яна», вартістю 12600 грн.; стільці м'які в кількості 4 штук, вартістю 2074 грн.; стіл обідній прямокутний розкладний, вартістю 2817грн.; фільтр для води, вартістю 525 грн.; холодильник ТМ «LG», вартістю 2500 грн.; душовий бокс, вартістю 1260 грн.; набір корпусних меблів (ліжко, комод, дзеркало та тумбочка), вартістю 17595 грн.; шафу-купе в гардеробній кімнаті, вартістю 3145 грн.; килим для підлоги вовняний білого кольору, вартістю 1728 грн.; вбудовану шафу в гардеробній кімнаті 3-11, вартістю 2210 грн.; вбудовану шафу у вбиральні 3-12, вартістю 1190 грн.; гідромасажну ванну (джакузі), вартістю 4600 грн.; інфрачервону сауну, вартістю 7700 грн.; дві супутникові антени, вартістю 390 грн.; кольоровий телевізор «Самсунг», вартістю 1900 грн.

Проведено розподіл спільного майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Виділено у власність ОСОБА_3 наступне майно, визнавши за ним право власності на це майно:

земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1 га за адресою АДРЕСА_4, вартістю 116600 грн.; однокімнатну квартиру, житловою площею 20,4 кв.м, загальною площею 46,42кв.м, за адресою АДРЕСА_2, вартістю 209000грн.; однокімнатну квартиру, житловою площею 18,10 кв.м, загальною площею 41,4 кв.м за адресою АДРЕСА_1, вартістю 189100грн., комплект м'яких меблів - диван та одно крісло, модель «СОМО», вартістю 7000 грн.; декоративну підставку для світильника, вартістю 1690 грн.; журнальний стіл, круглий, білого кольору, вартістю 1500 грн.; металеву підвісну люстру, вартістю 6525 грн.; меблеву кухонну стінку ТМ «MERX» модель «Яна», вартістю 12600 грн.; металевий настільний світильник, вартістю 1034 грн.; стільці м'які в кількості 4 штук, вартістю 2074 грн.; стіл обідній прямокутний розкладний, вартістю 2817 грн.; фільтр для води, вартістю 525 грн.; холодильник ТМ «LG», вартістю 2500грн.; килим для підлоги вовняний білого кольору, вартістю 1728грн.; дві супутникові антени, вартістю 390грн.; кольоровий телевізор «Самсунг», вартістю 1900 грн., гідромасажну ванну (джакузі), вартістю 4600 грн., душовий бокс, вартістю 1260 грн.; шафу-купе в гардеробній кімнаті, вартістю 3145 грн.; всього майна на суму 565988 грн.

Виділено у власність ОСОБА_4 наступне майно, визнавши за нею право власності на це майно:

41/100 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_3, вартістю 619200грн.; вбудовану шафу-купе в коридорі 3-1, вартістю 2295 грн.; набір корпусних меблів (ліжко, комод, дзеркало та тумбочка), вартістю 17595грн.; вбудовану шафу в гардеробній кімнаті 3-11, вартістю 2210 грн.; вбудовану шафу у вбиральні 3-12, вартістю 1190 грн.; інфрачервону сауну, вартістю 7700 грн., всього майна на суму 650190 грн.

Визнано спільними зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по сплаті грошових коштів за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії №750/4-5703 від 18 липня 2008 року, укладеним між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 в розмірі 8938,86 доларів США станом на 18 грудня 2014 року, що згідно з офіційним курсом гривні до іноземних валют станом на час ухвалення рішення становить 141720,22 грн.

В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 4127,40 грн. на відшкодування витрат за проведення експертиз.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 458,80 грн. судового збору за вимоги немайнового характеру, 41грн. за вимогу майнового характеру.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3264 грн. в відшкодування судового збору за вимогу майнового характеру.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права фактично просить змінити оскаржуване рішення та визнати за ним право власності на 56% від 41/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3, а за відповідачкою - на 44% від цієї частини будинку.

Все рухоме майно, виділене йому оскаржуваним рішенням суду першої інстанції просить виділити у власність ОСОБА_4, та покласти на ОСОБА_4 обов'язок по сплаті заборгованості за кредитом станом на 18 грудня 2014 року в сумі 8938,86 доларів США, наданого їй згідно договору про надання не відновлюваної кредитної лінії №750/4-5703 від 18 липня 2008 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Всі доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 зводяться до наступного: 1) суд першої інстанції визнаючи право спільної сумісної власності на 41/100 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 не врахував, що при будівництві вказаного будинку ОСОБА_3 були перераховані забудовнику його особисті кошти в розмірі 10000 доларів США, отримані від продажу земельної ділянки площею 0,1268 га, розташованої по АДРЕСА_5. Тому він має право на 56% від 41/100 частини вказаного житлового будинку; 2) суд безпідставно провів розподіл рухомого майна, що знаходиться у вищеназваному будинку за адресою АДРЕСА_3, оскільки він просив виділити все це майно відповідачці; 3) з урахуванням того, що він просив виділити у власність позивачки майна на більшу суму ніж йому, тому вважає за доцільне покласти відповідальність по сплаті грошових коштів за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії №750/4-5703 від 18 липня 2008 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 на відповідачку.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 фактично зводяться до наступного: 1) розподіляючи майно подружжя суд першої інстанції не з'ясував спільної участі обох з подружжя у його придбанні; 2) показання свідків, фотокартки, на основі яких суд першої інстанції встановив факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2006 року є неналежними та недостатніми, оскільки вони підтверджують лише епізодичні зустрічі сторін; 3) позивачем пропущений строк позовної давності щодо вимоги про визнання факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, оскільки відлік строку позовної давності необхідно відраховувати з моменту реєстрації спірного майна за ОСОБА_4; 4) позивач змінив підставу та предмет позову після того, як суд розпочав розгляд справи по суті; 5)позивачем заявлені вимоги до відповідачів, про яких він не заявляв в позовній заяві, на підставі якої суд відкрив провадження у справі; 6) суд першої інстанції ухвалив рішення за вимогами, які не заявлялись позивачем, а саме в частині розподілення зобов'язань по сплаті грошових коштів за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення в наступних частинах: 1) визнання недійсним договору № 1916-К про інвестування в будівництво житла від 05 вересня 2011 року, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко» та додаткового договору № 1 від 08 серпня 2012 року до цього договору; 2) визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів № 933/12-БВ від 25 липня 2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6; 3) визнання незаконним рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 16 жовтня 2012 року № 606 в частині оформлення права власності на квартиру на ім'я ОСОБА_6, з визнанням недійсним виданого на ім'я ОСОБА_6 22 жовтня 2012 року свідоцтва про право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1; 4) визнання за ОСОБА_4 та ОСОБА_8 права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, виділення у власність ОСОБА_8; 5) визнання за останнім права власності на квартиру АДРЕСА_1 та ухвалити нове рішення про відмову в цій частині позову ОСОБА_3

По суті ОСОБА_7 доводить, що: 1) оскаржуваним рішенням суд першої інстанції позбавив його права власності на спірну однокімнатну квартиру, житловою площею 18,10 кв.м за адресою АДРЕСА_1, вартістю 189100грн.; вбудовану шафу-купе в коридорі 3-1, вартістю 2295 грн. та виділив її у власність ОСОБА_3; 2) спірна квартира не перебувала у власності ОСОБА_4 і він (ОСОБА_7) її за простим іменним векселем у ТОВ «БВКК «Федорченко»; 3) ним було укладено договір про інвестування в будівництво житла після того, як 04 серпня 2011 року ОСОБА_4 уклала з ТОВ «БВКК «Федорченко» договір про припинення договору інвестування в будівництво житла; 4) закріплення цієї квартири за ОСОБА_4 не є набуттям її у власність, крім того договір закріплення не передбачений чинним законодавством, а якщо договір закріплення квартири розглядати, як спосіб набуття у власність квартири то вказаний договір повинен був посвідчуватись нотаріально, чого зроблено не було.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_9 підтримали доводи своєї апеляційної скарги та заперечували проти доводів апеляційних скарг представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 підтримали доводи своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги ОСОБА_6, заперечували проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_3

ОСОБА_6 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та підтримав доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, заперечував проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_3

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом першої інстанції по суті встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_4 з 25 квітня 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох дітей - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Фактично сторони стали проживати однією сім'єю з жовтня 2006 року в житловому будинку в АДРЕСА_6 не перебуваючи в шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі.

Позивач і відповідачка з 2007 року займалися підприємницькою діяльністю у вигляді консультаційних та інших інформаційних послуг, що підтверджується звітами суб'єктів малого підприємництва. Позивач ОСОБА_3 в 2006-2008 роках навчався в аспірантурі Сумського державного університету. Всі зароблені ними гроші витрачалися в інтересах сім'ї, вони мали спільний бюджет, разом вели спільне господарство і разом вирішували всі питання їх спільного життя як сім'ї.

Відповідно до фотокопій звітів суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб - платників податків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримували слідуючи доходи, а саме:

1) обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) ОСОБА_3 за четвертий квартал 2007 року становив 483485,97 грн., за четвертий квартал 2008 року - 478473,88 грн., четвертий квартал 2009 року - 476419,99 грн., четвертий квартал 2010 року -418044,47 грн., четвертий квартал 2011 року - 299851,72 грн. (т. 1 а.с. 107-111).

2) обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) ОСОБА_4 за другий квартал 2007 року становив 253237,73 грн., за третій квартал 2007 року - 449013,49 грн., за четвертий квартал 2007 року - 471103,75 грн., за перший квартал 2008 року - 252700,34 грн. (т. 1 а.с. 169-172).

Влітку 2007 року позивач ОСОБА_3 разом з відповідачкою ОСОБА_4 вирішили за рахунок спільних коштів побудувати будинок для своєї сім'ї і звернулися до ПФ «Сумська нерухомість», де на ім'я позивача ОСОБА_3 був укладений договір про надання послуг з придбання будинку від 18 червня 2007 року. Їм запропонували прийняти участь в будівництві будинку по АДРЕСА_3 і 03 липня 2007 року позивач ОСОБА_3 уклав попередній договір з власником земельної ділянки ОСОБА_12, відповідно до якого в строк до 20 лютого 2008 року сторони зобов'язані укласти основний договір, за яким повинні сплатити за спірний житловий будинок 76000 доларів США, а продавець ОСОБА_12 зобов'язана за свій рахунок підготувати всі документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору. З додатку №2 до попереднього договору від 03 липня 2007 року вбачається, що позивач повинен був вносити грошові кошти для будівництва в таких розмірах: завдаток -1500 доларів США 03 липня 2007 року, аванс для будівництва - 8500 доларів США 07 липня 2007 року, аванс для будівництва - 10000 доларів США - до 07 серпня 2007 року, аванс для будівництва - 30000 доларів США до 10 січня 2008 року, аванс для будівництва - 23000 доларів США до 20 лютого 2008 року, 3000 доларів США - при оформленні основного договору. За період з 03 липня 2007 року по 06 вересня 2007 року ОСОБА_3 за рахунок спільних коштів подружжя сплатив за будівництво будинку 23500 доларів США, ОСОБА_4 за рахунок спільних коштів сплатила 2000 доларів США, що підтверджується розписками. Також за згодою ОСОБА_3 був укладений між ОСОБА_4 та ремонтно-будівельним приватним підприємством «Стиль» договір про фінансування будівельних робіт №06/09-2007р., відповідно до якого було сплачено 54500 доларів США і 11500 грн., що підтверджується розписками, при цьому в одній розписці від 14 березня 2008 року вказано, що кошти були отримані від ОСОБА_4, а в інших розписках (тридцять розписок) вказано, що кошти отримані від ОСОБА_3

Отже, за рахунок спільних сумісних коштів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як сім'ї було побудовано 41/100 частину спірного житлового будинку по АДРЕСА_3. Згідно з рішенням третейського суду Сумської області при асоціації «Арбитраж» від 25 лютого 2008 року була затверджена мирова угода, згідно якої ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_4 повинні були додатково сплатити ремонтно-будівельному підприємству «Стиль» по 10000 грн. як остаточний розрахунок і за ОСОБА_4 було визнано право власності на 41/100 частину житлового будинку по АДРЕСА_3. Право спільної часткової власності зареєстровано за ОСОБА_4 на 41/100 частину житлового будинку.

Будинок по АДРЕСА_3 був побудований для сумісного проживання сторін, за рахунок їх спільних коштів під час проживання однією сім'єю. Сторони мали спільний бюджет і вкладали спільні кошти в будівництво будинку, спільні кошти сім'ї передавав для розрахунку за будівництво будинку ОСОБА_3, документи оформялися на ОСОБА_4, оскільки між сторонами були усталені стосунки, притаманні подружжю, які будувалися на взаємній довірі.

Суд відхилив доводи позивача ОСОБА_3, що його частка в будинку є більшою, тому що він вніс кошти - 10000 доларів США, які належали йому особисто від продажу земельної ділянки, площею 0,1268 га за адресою АДРЕСА_5, оскільки належними доказами не підтверджено, що в будівництво будинку вкладалися кошти саме від продажу земельної ділянки, яка належала ОСОБА_3 на праві власності.

Під час спільного проживання сторін за рахунок спільних коштів була придбана земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1 га за адресою АДРЕСА_4, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24 січня 2008 року та державним актом на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3

Вказану земельну ділянку ОСОБА_3 передав в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк» в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №750/4-5703 від 18 липня 2008 року, з кінцевим терміном погашення кредиту до 17 липня 2018 року. Кредит на суму 24000 доларів США оформлявся на ОСОБА_4 на споживчі цілі, кошти витрачалися в інтересах сім'ї - ремонтно-будівельні роботи всередині будинку, придбання меблів. Згідно з договором поруки від 18 липня 2008 року ОСОБА_3 виступив поручителем в забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором. До часу припинення спільного проживання 31 серпня 2012 року цей кредит погашався сторонами за рахунок спільних коштів сім'ї, оскільки сторони спільно проживали та мали спільний бюджет.

Під час спільного проживання з відповідачкою ОСОБА_4 за рахунок спільних коштів подружжя в 2008 році була побудована (придбана) однокімнатна квартира АДРЕСА_2, житловою площею 20,4 кв.м, загальною площею 46,42 кв.м. Ця квартира зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи вартість 41/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_3 становить 619200 грн., вартість земельної ділянки, площею 0,1 га за адресою АДРЕСА_4 становить 116600 грн., вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_2 становить 209000 грн.

Під час шлюбу сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вирішили придбати однокімнатну квартиру по АДРЕСА_1. З цією метою 22 вересня 2010 року відповідачкою ОСОБА_4 був укладений договір №1725-К з ТОВ «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко» про інвестування в будівництво житла - квартири АДРЕСА_1. З договору між ОСОБА_4 та ТОВ «Компанія з управління активами» №881/10-Б-28/281-Т від 22 вересня 2010 року вбачається, що продавець передав у власність покупця - ОСОБА_4, а покупець прийняв та повинен оплатити цінні папери, договірною вартістю 242716грн. згідно встановленого графіку. Згідно з інформацією ТОВ «Укрсоцкапітал» в період з 27 вересня 2010 року по 20 липня 2012 року ОСОБА_4 здійснювала платежі за договором купівлі-продажу №881/10-Б-28/281-Т від 22 вересня 2010 року, було сплачено повністю 242 716грн.

05 серпня 2011 року ТОВ «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко» без згоди ОСОБА_3, як чоловіка ОСОБА_4 та письмового попередження уклало договір №1916-К про інвестування в будівництво житла з відповідачем ОСОБА_6, згідно якого закріпило за ним ту ж саму квартиру АДРЕСА_1. Іменний вексель, який був зазначений в договорі, укладеному з ОСОБА_6, був придбаний відповідачкою ОСОБА_4 22 вересня 2010 року за рахунок спільних коштів подружжя. Ніяких коштів в інвестування квартири ОСОБА_6 не вносив. Відповідач ОСОБА_6 після укладення з ним договору про інвестування в будівництво житла від 05 серпня 2011 року ніякого простого іменного векселя не придбавав, бо іменний вексель, зазначений в укладеному з ним договорі, відповідної серії та номеру, був придбаний відповідачкою ОСОБА_4 22 вересня 2010 року за рахунок спільних сумісних коштів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Кошти за квартиру сплачувалися позивачем і відповідачем під час їх шлюбу. Доказів сплати грошових коштів в інвестування квартири відповідач ОСОБА_6 не надав.

Сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинили спільне проживання 31 серпня 2012 року.

Всі ремонтно-будівельні роботи в квартирі АДРЕСА_1 були проведені влітку 2011 року за рахунок спільних коштів сторін як подружжя. Про те, що ремонтні роботи були виконані свідчать укладення між ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_17 договору про надання послуг по доступу до домофонної системи, 21 вересня 2011 року був укладений договір з КП «Міськводоканал» (водопостачання та водовідведення було проведено і встановлений лічильник). Також в жовтні 2011 року були включені в квартирі газові прибори.

Договір №1916-К про інвестування в будівництво житла від 05 серпня 2011 року, укладений з ОСОБА_6, підлягає визнанню недійсним, оскільки квартира АДРЕСА_1 вже була закріплена за родиною ОСОБА_6-ОСОБА_3 ТОВ «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко» повинна була передати квартиру після введення будинку в експлуатацію у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як побудовану за спільні сумісні кошти подружжя, відповідач ОСОБА_6 кошти за квартиру не вносив. Договір №1916-К від 05 серпня 2011 року, укладений з ОСОБА_6, суперечив нормам законодавства, оскільки квартира була побудована за спільні сумісні кошти подружжя. Станом на 25 липня 2012 року позивач та ОСОБА_4 як подружжя сплатили повну вартість векселя, що вбачається з довідки ТОВ «Укрсоцкапітал».

Оскільки цінні папери у вигляді простого іменного векселя серії АА №0909432 договірною вартістю 242 716грн. були нібито продані ОСОБА_4 своєму батьку ОСОБА_6 25 липня 2012 року, коли вже була повністю сплачена повна вартість векселя, то ці обставини свідчать, що ніяких коштів за спірну квартиру відповідач ОСОБА_6 не сплачував. Тому укладений з ним договір про інвестування в будівництво житла від 05 серпня 2011 року не відповідає дійсності. Недійсним є і додатковий договір №1 від 08 серпня 2012 року до договору №1916-К від 05 серпня 2011 року, оскільки він витікає з основного договору та його умови не відповідають дійсності.

З договору купівлі-продажу цінних паперів №933/12-БВ від 25 липня 2012 року вбачається, що ОСОБА_4 передала у власність батьку ОСОБА_6 цінні папери - вексель простий іменний, номінальною вартістю 165960грн., договірною вартістю 242 716грн., а покупець ОСОБА_6 повинен оплатити вартість цінних паперів, але докази, що ОСОБА_4 отримувала такі кошти відсутні.

Позивач ОСОБА_3 не давав своєї згоди на укладення відповідачкою ОСОБА_4 договору купівлі-продажу цінних паперів 25 липня 2012 року з відповідачем ОСОБА_6, тому цей договір підлягає визнанню недійсним.

Згідно рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 16 жовтня 2012 року №606 було оформлено право власності на квартиру АДРЕСА_1 - ОСОБА_6, свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 було видано ОСОБА_6 Законних підстав для видачі свідоцтва про право власності на квартиру ОСОБА_6 не було.

Сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час спільного проживання були придбані меблі та предмети домашнього вжитку, які знаходяться в будинку АДРЕСА_3, а саме вбудована шафа-купе в коридорі 3-1, вартістю 2295грн., комплект м'яких меблів - диван та одно крісло, модель «СОМО», вартістю 7000грн.; декоративна підставка для світильника, вартістю 1690грн.; журнальний стіл, круглий, білого кольору, вартістю 1500грн.; металеву підвісну люстру, вартістю 6525грн.; меблева кухонна стінка ТМ «MERX» модель «Яна», вартістю 12600грн.; металевий настільний світильник, вартістю 1034грн.; стільці м'які в кількості 4 штук, вартістю 2074грн.; стіл обідній прямокутний розкладний, вартістю 2817грн.; фільтр для води, вартістю 525грн.; холодильник ТМ «LG», вартістю 2500грн.; килим для підлоги вовняний білого кольору, вартістю 1728грн.; дві супутникові антени, вартістю 390грн.; кольоровий телевізор «Самсунг», вартістю 1900грн., гідромасажна ванна (джакузі), вартістю 4600грн., душовий бокс, вартістю 1260грн.; шафа-купе в гардеробній кімнаті, вартістю 3145грн., набір корпусних меблів (ліжко, комод, дзеркало та тумбочка), вартістю 17595грн.; вбудована шафа в гардеробній кімнаті 3-11, вартістю 2210грн.; вбудована шафа у вбиральні 3-12, вартістю 1190грн.; інфрачервону сауну, вартістю 7700грн., всього на суму 82278грн. Вартість майна визначена згідно з висновками товарознавчих експертиз (а.с.108-127, 152-162 т.2). На зазначене майно відсутні документи, які підтверджують рік його придбання, крім кухонної стінки «Яна». На клопотання експерта позивачем ОСОБА_3 зазначалося в судовому засіданні місяць та рік придбання (виготовлення) майна, на час спільного проживання сторін зазначене майно знаходилося в будинку АДРЕСА_3. Дата придбання майна в висновку експерта зазначена з пояснень позивача ОСОБА_3

Будинок по АДРЕСА_3 був побудований за рахунок спільних коштів сторін, і в цьому будинку до 31 серпня 2012 року спільно проживали сторони. Всі вище перелічені меблі, предмети домашнього вжитку знаходилися в будинку по АДРЕСА_3, придбавалися або виготовлялися саме для проживання сторін в цьому будинку та належать на праві спільної сумісної власності. Всього у спільній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знаходиться майна, яке підлягає розподілу на 1 216 178грн.

При поділі майна суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 на час припинення спільного проживання з ОСОБА_3 залишилася проживати в АДРЕСА_3 з дітьми. Цей будинок обладнаний як дитячими меблями (набір корпусних меблів - ліжко, комод, дзеркало, тумбочка), так і вбудованими меблями. З висновків експертиз, фотокарток вбачається, що будинок по АДРЕСА_3 пристосований для проживання сім'ї, яка має дітей.

Згідно з довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» від 19 грудня 2014 року (т.3 а.с. 7) заборгованість по кредиту ОСОБА_4 згідно договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №750/4-5703 від 18 липня 2008 року станом на 18 грудня 2014 року становить 8938,86 доларів США, з них 8600 доларів США - залишок основної кредитної заборгованості, 31,90 доларів США - залишок строкової заборгованості за відсотками, 306,96 доларів США - прострочена заборгованість, що згідно з офіційним курсом гривні до іноземних валют (долара США) на час ухвалення рішення становить 141720,22 грн. (100дол.США - 1585,4396грн.). Оскільки договір був укладений в інтересах сім'ї сторін, то відповідно до вимог ст.65 СК України такий договір створює обов'язки і для другого з подружжя.

Сторони припинили спільне проживання 31 серпня 2012 року. Після припинення спільного проживання за період з вересня 2012 року по 18 грудня 2014 року ОСОБА_4 погашалася заборгованість за вказаним договором, що викладено в довідці ПАТ «Укрсоцбанк», всього сплачено 9652,06дол.США. Виходячи з курсу гривні до іноземних валют (долара США) станом на час здійснення платежів (з 26 вересня 2012 року по 22 січня 2014 року 100 доларів США - 799,30 грн.; 10 лютого 2014 року : 100 доларів США-852,82 грн.; 28 березня 2014 року : 100 доларів США-1085,02 грн.; 10 квітня 2014 року : 100 доларів - 1261,7898 грн.; 28 травня 2014 року : 100 доларів США 1170,9770 грн.; 10 червня 2014 року : 100 доларів США 1180,3521 грн.; 01 серпня 2014 року : 100 доларів США - 1196,3280 грн.; 11 серпня 2014 року : 100 доларів США-1282,5978 грн.; 12 вересня 2014 року : 100 доларів США - 1295,0082грн.; 10 жовтня 2014р. : 100 доларів США 1295,0023 грн.; 06 листопада 2014 року : 100 доларів США 1395,5672 грн.; 25 листопад 2014 року : 100 доларів США-1500,7932 грн., 10 грудня 2014 року : 100 доларів США - 1564,6999грн.), всього за період з вересня 2012 року по 18 грудня 2014 року ОСОБА_4 сплачено 79538,41 грн. за рахунок особистих коштів. 1/2 частка від суми 79538,41 грн. становить 39769,21 грн., яку зобов'язаний був сплатити ОСОБА_3 1/2 частина спільного майна подружжя становить 608089 грн., позивачу ОСОБА_3 виділено майна на суму 565988 грн., різниця становить 42101 грн. Вказана сума не підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, оскільки частка ОСОБА_3 у платежах за кредит становить 39769,21 грн., яку виплатила ОСОБА_4 Суд вважав, що не підлягає стягненню сума - 2331,79грн. (42101грн.-39769,21грн.) з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, оскільки з позивачем ОСОБА_4 залишилося проживати двоє малолітніх дітей, на утримання яких стягнуто аліментів - по 350 грн. на кожну дитину, що становить мінімальний розмір.

Крім того, судом встановлено, що свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15 підтвердили, що з осені 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільно проживали в с.Сад Сумського району, мали плани щодо будівництва та придбання житла для себе та майбутніх дітей. Зазначені свідки підтвердили, що ОСОБА_3 показував їм будинок по АДРЕСА_3, який будувався для проживання сторін, у цьому будинку весною 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 святкували новосілля, були завезені меблі до будинку, майно в будинок сторони придбавали разом. Свідок ОСОБА_14 облаштовував в будинку по АДРЕСА_3 кухню, зал, коридорчик і дві спальні, робив ремонт в цих приміщеннях, зі всіх питань щодо ремонту спілкувався з ОСОБА_3 Вказаним свідка відомо про придбання сторонами квартири по АДРЕСА_2 для майбутніх дітей. Свідок ОСОБА_15 підтвердив, що ОСОБА_3 показував йому земельну ділянку по АДРЕСА_4 як спільну з ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_16 підтвердила, що до неї звернувся ОСОБА_3 з питань щодо оформлення земельної ділянки по АДРЕСА_3, вона всі питання по будинку вирішувала з ОСОБА_3, вважала ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подружжям.

Позивачем ОСОБА_3 не пропущений строк позовної давності, оскільки звертаючись з позовом до суду про поділ майна позивачу не було відомо про те, що відповідач ОСОБА_4 буде заперечувати факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу і тільки в суді позивачу стало відомо, що відповідач ОСОБА_4 заперечує цей факт і відповідно його право є порушеним, у зв'язку з чим він і доповнив вимоги вимогою про встановлення факту проживання однією сім'єю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, тому підстав для їх переоцінки колегія суддів не вбачає. Названі обставини правильно встановлено судом першої інстанції.

Висновки суду по суті спору відповідають встановленим фактам. Суд дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з наступних підстав.

Так, ст. 3 СК України передбачено, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Права члена сім'ї має одинока особа.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

За змістом цієї норми закону та з урахуванням положення ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а тому центральною ознакою подружніх відносин є наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до п. 22 названої Постанови поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до п. 23 названої Постанови вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Відповідно до абз. 1 п. 24 названої Постанови, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

У п. 25 цієї Постанови зазначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Постановляючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дотримався вищезгаданих норм закону. Повно та всебічно з'ясував та з посиланням на належні та допустимі докази правильно встановив обсяг спільного належного майна ОСОБА_3. та ОСОБА_4, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясував джерела і час придбання всього спільного майна.

Так, із фотокопій звітів суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб - платників податків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що:

3) обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) ОСОБА_3 за четвертий квартал 2007 року становив 483485,97 грн., за четвертий квартал 2008 року - 478473,88 грн., четвертий квартал 2009 року - 476419,99 грн., четвертий квартал 2010 року -418044,47 грн., четвертий квартал 2011 року - 299851,72 грн. (т. 1 а.с. 107-111).

4) обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) ОСОБА_4 за другий квартал 2007 року становив 253237,73 грн., за третій квартал 2007 року - 449013,49 грн., за четвертий квартал 2007 року - 471103,75 грн., за перший квартал 2008 року - 252700,34 грн. (т. 1 а.с. 169-172).

Допитані в судовому засіданні свідки, на показання яких суд першої інстанції послався в рішенні підтвердили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, до реєстрації шлюбу, вже з жовтня 2006 року проживали однією сім'єю.

Належних доказів про те, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вищевказане нерухоме та рухоме майно придбавали кожен за свої особисті кошти, або за кошти інших осіб, не надано. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також визнають наявність всього вищевказаного нерухомого та рухомого майна, його вартість.

Будинок по АДРЕСА_3 був побудований для сумісного проживання сторін, за рахунок їх спільних коштів під час проживання однією сім'єю. Сторони мали спільний бюджет і вкладали спільні кошти в будівництво будинку, спільні кошти сім'ї передавав для розрахунку за будівництво будинку ОСОБА_3, документи оформлялися на ОСОБА_4, оскільки між сторонами були усталені стосунки, притаманні подружжю, які будувалися на взаємній довірі.

Судом першої також правильно встановлено, що влітку 2007 року позивач ОСОБА_3 разом з відповідачкою ОСОБА_4 вирішили за рахунок спільних коштів побудувати будинок для своєї сім'ї і звернулися до ПФ «Сумська нерухомість», де на ім'я позивача ОСОБА_3 був укладений договір про надання послуг з придбання будинку від 18 червня 2007 року (а.с.15 т.1). Їм запропонували прийняти участь в будівництві будинку по АДРЕСА_3 і 03 липня 2007 року позивач ОСОБА_3 уклав попередній договір з власником земельної ділянки ОСОБА_12, відповідно до якого в строк до 20 лютого 2008 року сторонни зобов'язані укласти основний договір, за яким повинні сплатити за спірний житловий будинок 76000 доларів США, а продавець ОСОБА_12 зобов'язана за свій рахунок підготувати всі документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору (а.с.11 т.1). З додатку №2 до попереднього договору від 03 липня 2007 року вбачається, що позивач повинен був вносити грошові кошти для будівництва в таких розмірах: завдаток -1500 доларів США 03 липня 2007 року, аванс для будівництва - 8500 доларів США 07 липня 2007 року, аванс для будівництва - 10000 доларів США - до 07 серпня 2007р., аванс для будівництва - 30000 доларів США до 10 січня 2008 року, аванс для будівництва - 23000 доларів США до 20 лютого 2008 року, 3000 доларів США - при оформленні основного договору (а.с.14 т.1). За період з 03 липня 2007 року по 06 вересня 2007 року ОСОБА_3 за рахунок спільних коштів подружжя сплатив за будівництво будинку 23500 доларів США, ОСОБА_4 за рахунок спільних коштів сплатила 2000 доларів США, що підтверджується розписками (а.с. 54-63 т.1). Також за згодою ОСОБА_3 був укладений між ОСОБА_4 та ремонтно-будівельним приватним підприємством «Стиль» договір про фінансування будівельних робіт №06/09-2007р.(а.с. 118-119 т.1), відповідно до якого було сплачено 54500 доларів США і 11500 грн., що підтверджується розписками (а.с.54-63 т.1).

Доводи позивача ОСОБА_3, що його частка в будинку є більшою, тому що він вніс кошти - 10000 доларів США, які належали йому особисто від продажу земельної ділянки, площею 0,1268 га за адресою АДРЕСА_5 (а.с.104-105 т.1), оскільки належними доказами не підтверджено, що в будівництво будинку вкладалися кошти саме від продажу земельної ділянки, яка належала ОСОБА_3 на праві власності.

Згідно з ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Сторонами під час спільного проживання були придбані меблі та предмети домашнього вжитку (а.с.65-68 т.2), які знаходяться в будинку АДРЕСА_3, всього на суму 82278 грн. Вартість майна визначена згідно з висновками товарознавчих експертиз (а.с.108-127, 152-162 т.2). На зазначене майно відсутні документи, які підтверджують рік його придбання, крім кухонної стінки «Яна». На клопотання експерта позивачем ОСОБА_3 зазначалося в судовому засіданні місяць та рік придбання (виготовлення) майна, на час спільного проживання сторін зазначене майно знаходилося в будинку АДРЕСА_3. Дата придбання майна в висновку експерта зазначена з пояснень позивача ОСОБА_3

Будинок по АДРЕСА_3 був побудований за рахунок спільних коштів сторін, і в цьому будинку до 31 серпня 2012 року спільно проживали сторони. Всі вище перелічені меблі, предмети домашнього вжитку знаходилися в будинку по АДРЕСА_3, придбавалися або виготовлялися саме для проживання сторін в цьому будинку, що підтверджується, зокрема, показаннями свідків, фотокартками.

Під час спільного проживання сторін за рахунок спільних коштів була придбана на ім'я ОСОБА_3 земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1 га за адресою АДРЕСА_4, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24 січня 2008 року та державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.39-41 т.1).

Земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1 га за адресою АДРЕСА_4, вартістю 116600 грн. ОСОБА_3 передав в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк» в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №750/4-5703 від 18 липня 2008 року (а.с.44-45 т.1). Кредит на суму 24000дол.США оформлявся на ОСОБА_4 на споживчі цілі, кошти витрачалися в інтересах сім'ї - ремонтно-будівельні роботи всередині будинку, придбання меблів. Згідно з договором поруки від 18 липня 2008 року ОСОБА_3 виступив поручителем в забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором (а.с.46-47 т.1). До часу припинення спільного проживання 31 серпня 2012 року цей кредит погашався сторонами за рахунок спільних коштів сім'ї, оскільки сторони спільно проживали та мали спільний бюджет.

Під час спільного проживання з відповідачкою ОСОБА_4 за рахунок спільних коштів подружжя в 2008 році була придбана (побудована) однокімнатна квартира АДРЕСА_2, житловою площею 20,4 кв.м, загальною площею 46,42 кв.м. Ця квартира зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.36-38 т.1).

Доводи апеляційної скарги представника відповідачки ОСОБА_4 вищезгаданих фактів та поданих на їх підтвердження належних та допустимих доказів не спростовують, тому до уваги не приймаються. Доводи про порушення норм процесуального права в цій апеляційній скарзі не свідчать про те, що названі порушення процесуального права призвели до неправильного вирішення справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_6, то за встановлених обставин та ураховуючи положення ст. 65 СК України, ч. 1 ст. 203 ЦК України, вони задоволенню не підлягають, оскільки протирічать фактичним обставинам справи, зібраним у справі доказам та не ґрунтуються на законі.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що і доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не дають підстав для зміни чи часткового скасування рішення суду, оскільки правильно встановивши фактичні обставини справи на підставі належних та допустимих доказів, суд першої інстанції вирішив спір про поділ спірного майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до закону. При цьому, такий поділ відповідає інтересам обох цих сторін, в тому числі враховані інтереси малолітніх дітей, які залишились з матір'ю. Ураховуючи принцип верховенства права, колегія суддів також вважає, що не може бути виділено одній із сторін лише високоліквідне майно, тоді як іншій стороні буде присуджене майно, яке не відповідає таким характеристикам.

Інші доводи апеляційних скарг не мають юридичного значення, а тому не впливають на висновки суду по суті спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -

.