Справа № 758/5204/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

при секретарі - Хомутовській О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Головне управління юстиції в м. Києві, Одинадцята державна нотаріальна контора м. Києва про усунення від права на спадкування за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, зобов'язання вчинити дії, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - Головне управління юстиції в м. Києві, Одинадцята державна нотаріальна контора м. Києва, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно, витребування документів та витребування майна із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, треті особи - Головне управління юстиції в м. Києві, Одинадцята державна нотаріальна контора м. Києва про усунення від права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, зобов'язання вчинити дії. Позивач мотивує свої вимоги тим, що її рідний брат ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, після його смерті відкрилась спадщина, а саме: однокімнатна квартира АДРЕСА_1, гараж по АДРЕСА_2, автомобіль ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1, пенсія у розмірі 2000 гривень, яка не була отримана померлим. ОСОБА_3 за життя не склав заповіт. Спадкоємцями за законом є позивач та відповідач - донька померлого. З 2010р. ОСОБА_3 хворів на онкологічне захворювання, проходив тривалий курс хіміотерапії та опромінення, потребував постійної допомоги та нагляду. За час хвороби ОСОБА_3 його донька умисно ухилялась від обов'язку забезпечувати батька, жодного разу не відвідувала його ні в лікарні, ні вдома, не надавала матеріальної допомоги для придбання необхідних ліків і взагалі не цікавилась ні його життям, ні його станом здоров`я. Тому позивач звернулась до суду і просила усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом, зобов'язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину без врахування заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2 та стягнути з відповідача за первісним позовом судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду зі зустрічним позовом до ОСОБА_1, треті особи - Головне управління юстиції в м. Києві, Одинадцята державна нотаріальна контора м. Києва, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно, витребування документів та витребування майна із чужого незаконного володіння, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є донькою померлого ОСОБА_3 та відповідно до закону є спадкоємцем першої черги. Оскільки ОСОБА_1 незаконно утримує у себе правовстановлюючі документи на спадкове майно її батька, ОСОБА_2 позбавлена можливості прийняти спадщину. Зазначає, що вона умисно не ухилялася від надання допомоги батьку. Тому відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 звернулась до суду і просила визнати право власності на спадкове майно, витребувати документи та витребувати майно із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 та стягнути з позивача за первісним позовом судові витрати та витрати на правову допомогу.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити, у задоволенні первісного позову просили відмовити. До початку судового засідання відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подала до суду заперечення на позовну заяву, у якій вона просила відмовити у задоволенні первісного позову, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та незаконними, а також не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. Зазначила, що їй не було відомо про хворобу та стан батька та вказала на те, що батько працював практично до моменту смерті, тобто він не був непрацездатним та не потребував допомоги. Також наголосила, що надала ОСОБА_1 грошові кошти для оплати витрат на поховання батька.

До початку судового засідання заступник начальника управління нотаріату Головного управління юстиції в м. Києві направив до суду пояснення по справі, в яких просив розглядати справу за відсутності представника Головного управління юстиції в м. Києві та ухвалити рішення на розсуд суду (т.1 а.с. 247-248).

До початку судового засідання завідувач Одинадцятої державної нотаріальної контори м. Києва направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності представника нотаріальної контори (т.2 а.с.73).

Представник Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, представник Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в м. Києві свого права на участь у судовому засіданні не використали, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1) є сестрою ОСОБА_3 (т.1 а.с. 12,13).

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2) є донькою ОСОБА_3 (т.1 а.с. 128, а.с. 128 зв.).

25.01.2008р. було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що зроблено актовий запис №81 (т.1 а.с. 11).

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 13.12.2011р. ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 продали квартиру АДРЕСА_3 (т.1 а.с.150).

Згідно з договором купівлі-продажу від 23.12.2011р. ОСОБА_3 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.14).

Відповідно до ордеру №1254 ОСОБА_3 мав право займати гараж в автогаражному кооперативі «Ексковаторник» за адресою АДРЕСА_2 (т.1 а.с.15).

Згідно технічного паспорту автомобіля ОСОБА_3 мав у власності автомобіль ВАЗ-21012-36 д.н.з. НОМЕР_1 (т.1 а.с. 17).

Відповідно до довідки №4807/6 від 30.05.2012р. ОСОБА_3 перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва та отримував пенсію по інвалідності 2 групи з 21.05.2012 по 31.05.2014р. (т.1 а.с.18).

Згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що складено актовий запис №15345 (т.1 а.с. 9).

Як вбачається із довідки №211 від 17.09.2013р., виданою КПЖ і КГ Вишгородської міської ради, ОСОБА_1 провела захоронення на Вишгородському міському кладовищі гр. ОСОБА_3 за свої кошти (т.1 а.с. 21) у розмірі 5970,00 грн. та 8300,00 грн. (т.1 а.с.19, 20).

Згідно з висновком для МСЕК Київської міської онкологічної лікарні від 07.04.2010р. ОСОБА_3 перебував на обліку у лікарні з 2010 року з приводу неходжкинської лімфоми та у 2010р. було проведено 2 курси променевої хіміотерапії (т.1 а.с. 24).

З витягу з історії хвороби №3899, №12481 та № 16109 Київської міської клінічної лікарні №8 вбачається, що ОСОБА_3 знаходився у відділенні на лікуванні з 13.02.2013р. по 27.02.2013р., з 29.05.2013р. по 12.06.2013р., з 23.07.2013р. по 13.08.2013р. з діагнозом неходжкинська лімфома (т.1. а.с. 26-27, 34, 36-37).

Відповідно до виписки №18633 від 09.09.2013р. із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 у зв'язку з тривалим терміном перебування на лікарняному листку та погіршенням стану хворий достроково направлявся на МСЕК (т.1 а.с. 40).

Згідно з висновком для МСЕК Київської міської онкологічної лікарні від 11.09.2013р. ОСОБА_3 перебував на обліку у лікарні з 2010 року з приводу неходжкинської лімфоми та було проведено 3 курси променевої хіміотерапії (т.1 а.с. 38).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія 10 ААА №117844 ОСОБА_3 встановлено третю групу інвалідності з 18.05.2010р., а згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серія 10 ААА №777994 - другу групу інвалідності з 21.05.2012р. (т.1 а.с. 49, 50).

Згідно з довідкою Київської міської клінічної лікарні №8 ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні №2 КМКЛ №8: з 13.02.2013р. по 27.02.2013р.; з 29.05.2013 р. по 12.06.2013р.; з 23.07.2013р. по 13.08.2013р.; з 02.09.2013р. по ІНФОРМАЦІЯ_1(помер) (т.1 а.с. 102).

Відповідно до довідки про причину смерті №636 причиною смерті ОСОБА_3 була неходжкинська великоклітинна лімфома (т.1 а.с. 117 зв.).

З довідки ф-3 №121 та довідки №122 від 12.02.2014р., виданих КП «Синьоозерне» Подільської районної у м. Києві ради, вбачається, що померлий ОСОБА_3 з 19.01.2012 року до дня смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 118, а.с. 118 зв.).

Відповідно до листа Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві №4693/11 від 26.02.2014р. на ім'я ОСОБА_3 була нарахована, але не виплачена пенсія за серпень та вересень 2013 року в загальній сумі 4278,80 грн. (т.1 а.с. 131).

Згідно з листом Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в м. Києві №10/590 від 17.03.2014р. ОСОБА_3 є власником транспортного засобу ВАЗ-21013 д.н.з. НОМЕР_1, про що 13.04.1985р. видано свідоцтво НОМЕР_3 (т.1 а.с. 136, а.с. 136 зв.).

З відповіді на запит вих. №04 від 14.11.2014р., наданої автогаражним кооперативом «Екскаваторник» вбачається, що ОСОБА_3 є членом автогаражного кооперативу «Екскаваторник» і володіє гаражем на праві власності ряд НОМЕР_4 місце НОМЕР_5 за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.с. 60).

З листа ПАТ «Київміськголовпостач» №063 від 11.07.2014р. вбачається, що ОСОБА_3 09.03.2000р. був прийнятий на посаду столяра відділення будматеріалів ВАТ «Київміськголовпостач». Відповідно до наказу №47-к від 19.09.2013р. робота припинена у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 Трудова книжка знаходиться на зберіганні у ПАТ «Київміськголовпостач». Всього за період з 2010 по 2013 роки ОСОБА_3 27 разів брав лікарняні, загальна кількість лікарняних днів складає 316 (т.1 а.с. 208, а.с. 208 зв.).

Відповідно до листа Державного агентства земельних ресурсів України №0-26-0.2-3792/2-14 від 22.07.2014р. до 01.01.2013р. документи, що посвідчують право власності/користування земельними ділянками на території м. Києва гр. ОСОБА_3 у порядку, встановленому постановою КМУ від 09.09.2009р. №1021, Головним управлінням Держкомзему у м. Києві не реєструвались (т.1 а.с. 215).

Згідно з листом Головного управління Держземагенства у Київській області відомості щодо реєстрації земельних ділянок в межах Київської області за ОСОБА_3 відсутні (т.2 а.с. 55).

Відповідно до листа Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві №36411/0/11-14 від 17.01.2015р. право власності на об'єкти нерухомого майна за ОСОБА_3 не зареєстровано (т.2 а.с. 120).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи ОСОБА_3 до своєї смерті заповіт не склав.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Частиною 5 статті 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні подібної справи, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкоємцеві допомоги , так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпораднім станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавця, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну і фізичну змогу надавати таку допомогу.

За змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України, лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. З огляду на викладене, правове значення при вирішенні спору має доведеність сукупності обставин: ухилення спадкоємця (умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги при можливості її надання спадкодавцю, який перебуває у безпорадному стані через похилий вік чи хворобу, потреба спадкодавця в допомозі саме цього спадкоємця.

Пунктом 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» передбачено, що відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

При розгляді справ цієї категорії суди нерідко постановляють рішення про усунення від спадкування спадкоємця, коли у справі немає жодного доказу про умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю, крім того факту, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, ігноруючи при цьому статті 10, 60 ЦПК, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Доказами того, що спадкодавець ОСОБА_3 потребував допомоги є наявна в матеріалах справи медична документація, з якої вбачається, що в період з 2010 по 2013 р.р. він хворів на тяжку хворобу - неходжкинська лімфома, хоча і мав короткочасний період полегшення хвороби.

Також в матеріалах справи наявна відповідь ПАТ «Київміськголовпостач» щодо перебування ОСОБА_3 на лікарняному, з якої вбачається те, що в період з 2010 року по 2013 рік він перебував на лікарняному 316 днів. Це також свідчить про те, що спадкодавець об'єктивно потребував допомоги відповідача.

Той факт, що ОСОБА_3 потребував допомоги також підтверджується показами свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

Той факт, що відповідач ОСОБА_2 мала об'єктивну можливість надавати допомогу батьку підтверджується поясненнями самого відповідача, а також допитаними у судовому засіданні в якості свідків її чоловіка - ОСОБА_2 та її матері ОСОБА_4

Факт ухилення ОСОБА_2 від обов'язку надання допомоги спадкодавцеві підтверджується показами її матері ОСОБА_4 та чоловіка відповідача - ОСОБА_2 Зокрема, свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що у 2013 році повідомила доньці про те, що її батько вийшов з лікарні. Чоловік відповідача - ОСОБА_2, будучи допитаним у якості свідка, зазначив, що його дружина не зверталась до нього та не повідомляла про перебування її батька на лікуванні в медичному закладі. Крім того, він пояснив суду, що у них гарні стосунки в сім'ї і всі питання майнового характеру вони вирішують спільно з дружиною.

Судом достовірно встановлено, що між відповідачем ОСОБА_2 та спадкодавцем ОСОБА_3 склалися неприязні стосунки у зв'язку з тим, що останній зловживав алкогольними напоями. Про факт зловживання ОСОБА_3 алкогольними напоями було заявлено суду відповідачем ОСОБА_2, а також підтверджено показами свідків: чоловіка ОСОБА_2 та мати ОСОБА_4

На думку суду, оцінюючи у сукупності досліджені у судовому засіданні обставини справи та зібрані докази, саме через зловживання спадкодавцем спиртними напоями суд вбачає умисну бездіяльність відповідача спрямовану на уникнення від обов'язку забезпечувати підтримку та надавати допомогу своєму батьку.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 усвідомлювала свій обов'язок щодо утримання батька, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

У судовому засіданні ОСОБА_2 не було надано доказів, які б свідчили про намір відповідача вживати заходів спрямованих на з'ясування стану здоров'я спадкодавця, надання йому матеріальної допомоги, здійснення витрат на поховання.

Судом також достовірно встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 потребував сторонньої допомоги, яку отримував від власної сестри у вигляді медичного, побутового забезпечення та житлового утримання.

Зазначені обставини підтверджуються тим, що останній рік життя ОСОБА_3 проживав разом зі своєю сестрою. Після смерті ОСОБА_3 саме ОСОБА_1 вживала необхідних заходів та несла витрати щодо його поховання.

Посилання відповідача за первісним позовом на те, що їй не було відомо про хворобу батька не приймається судом до уваги, оскільки це спростовується сукупністю досліджених у судовому засіданні письмових доказів, пояснень сторін та показів свідків.

Статтями 202, 203 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

За наведених вище обставин у їх сукупності, суд приходить до висновку, що спадкоємець першої черги ОСОБА_2 має бути усунена від спадкування.

Судом достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, заповіт за життя не склав, і після його смерті відкрилася спадщина на квартиру, гараж, автомобіль та пенсію.

Відповідно до п. 3.1. листа пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).

Судом достовірно встановлено, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 є спадкоємицею другої черги за законом на спадкове майно свого брата, а відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги за законом на спадкове майно батька.

Ч. 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

01.02.2014р. до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття спадкового майна після померлого брата ОСОБА_3 (т.1 а.с. 116 зв.).

04.03.2014р. до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття спадкового майна після померлого батька ОСОБА_3 (т.1 а.с. 127).

20.05.2014р. ОСОБА_2 подала до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву щодо видачі свідоцтва на спадщину за законом (т.1 а.с.134).

Постановою №3728/02-32 від 22.05.2014 р. державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ричок Р.М. було відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на її ім'я у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та необхідної інформації, передбаченої чинним законодавством та наявністю спору між спадкоємцями (т.1 а.с.135).

Однак звернення ОСОБА_1 до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори залишились поза увагою нотаріуса.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи, що позивач за первісним позовом в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, а також те, що ОСОБА_2 усунена від права на спадкування за законом як спадкоємець першої черги, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру, гараж, автомобіль та пенсію у порядку спадкування після померлого ОСОБА_3 ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню. Водночас вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню з викладених вище підстав.

Разом з тим, вимога позивача за первісним позовом ОСОБА_1 щодо зобов'язання видати їй свідоцтво про право на спадщину не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державною реєстрацією прав власності на нерухоме майно є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об'єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до реєстру прав власності на нерухоме майно.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

А тому вимога ОСОБА_1 не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на користь позивача за первісним позовом ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3654,00 грн. та у розмірі 45,00 грн. (т.1 а.с. 1, т.2 а.с. 107, т.2 а.с. 195, т.2 а.с. 240).

На підставі викладеного, постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ст.ст. 182, 387, 1216, 1217, 1222, 1224, 1258, 1261, 1262, 1268, 1296, 1297 ЦК України, та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Головне управління юстиції в м. Києві, Одинадцята державна нотаріальна контора м. Києва про усунення від права на спадкування за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, зобов'язання вчинити дії, задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6) від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7) право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно:

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 21,50 кв.м., яка належить ОСОБА_3;

- гараж (машиномісце) НОМЕР_5 рядНОМЕР_4 в автогаражному кооперативі ГБК «Екскаваторник» по АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_3;

- автомобіль моделі ВАЗ 21013, 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3;

- пенсію померлого ОСОБА_3 за серпень та вересень 2013 року у сумі 4278 гривень 80 копійок (чотири тисячі двісті сімдесят вісім гривень вісімдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7) судовий збір у розмірі 3654,00 грн. та 45,00 грн., а всього стягнути 3699,00 грн. (три тисячі шістсот дев'яносто дев'ять гривень).

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - Головне управління юстиції в м. Києві, Одинадцята державна нотаріальна контора м. Києва, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно, витребування документів та витребування майна із чужого незаконного володіння, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Васильченко