У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Писаної Т.О.,
Маляренка А.В., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_8 про визнання договорів поруки та іпотеки припиненими, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 16 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 21 травня 2007 року між нею та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі − ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), укладений договір поруки № Z012/110/372/1 на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 21 травня 2007 року № Z012/110/372, укладеним між банком та ОСОБА_9

28 листопада 2007 року між ОСОБА_6 та банком укладений договір поруки № Z012/110/803/1 на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 28 листопада 2007 року № Z012/110/803, укладеним між банком та ОСОБА_9

28 листопада 2007 року між ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за № 18228, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами від 28 листопада 2007 року № Z012/110/803 та № Z012/110/804, відповідно до умов яких позивачка передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 1100 кв. м по АДРЕСА_2; земельну ділянку площею 737 кв. м по АДРЕСА_2; земельну ділянку площею 909 кв. м у с. Зарічани Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер, ОСОБА_6 просила визнати вищевказані договори поруки та іпотеки припиненими.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09 вересня 2014 року позов задоволено. Визнано припиненим з ІНФОРМАЦІЯ_1 договір іпотеки, укладений 28 листопада 2007 року між ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за № 18228. Визнано припиненим з ІНФОРМАЦІЯ_1 договір поруки № Z012/110/372/1, укладений 21 травня 2007 року між ОСОБА_6 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Визнано припиненим з ІНФОРМАЦІЯ_1 договір поруки № Z012/110/803/1, укладений 28 листопада 2007 року між ОСОБА_6 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Припинено обтяження нерухомого майна, що належить ОСОБА_6, та передано в іпотеку банку згідно з договором іпотеки, посвідченим 28 листопада 2007 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за № 18228, зокрема земельної ділянки площею 1100 кв. м по АДРЕСА_2, земельної ділянки площею 737 кв. м по АДРЕСА_2, земельної ділянки площею 909 кв. м у с. Зарічани Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 16 жовтня

2014 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира

від 09 вересня 2014 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга має бути задоволена.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, апеляційний суд керувався тим, що після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняли його діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_8, тому в силу ст. 1282 ЦК України вони є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину, і підстав для визнання договорів поруки та іпотеки припиненими не вбачається.

Із такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судом апеляційної інстанції не дотримано.

Судами встановлено, що 21 травня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_9 укладений кредитний договір № Z012/110/372, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 139 тис. доларів США зі сплатою 12 % річних терміном до 20 травня 2014 року (а. с. 174).

На забезпечення виконання умов кредитного договору від 21 травня 2007 року № Z012/110/372 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_6 укладений договір поруки від 21 травня 2007 року № Z012/110/372/1 (а. с. 8−9).

28 листопада 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_9 укладений кредитний договір № Z012/110/803, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 60 тис. доларів США зі сплатою 12,75 % річних терміном до 27 листопада 2014 року.

28 листопада 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_9 укладений кредитний договір № Z012/110/804, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 125 тис. доларів США зі сплатою 13 % річних строком до 27 листопада 2014 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору від 28 листопада 2007 року № Z012/110/803 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_6 укладений договір поруки від 28 листопада 2007 року № Z012/110/803/1 (а. с. 10−11).

На забезпечення виконання умов кредитних договорів від 28 листопада 2007 року № Z012/110/803 та № Z012/110/804 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6 укладений договір іпотеки, згідно з умовами якого іпотекодавці передали в іпотеку банку нерухоме майно:

− квартиру № 10 загальною площею 52,6 кв. м по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_12 23 грудня 2005 року за реєстровим № 1991;

− земельну ділянку площею 1100 кв. м по АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_6 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 796236 від 31 жовтня 2007 року;

− земельну ділянку площею 737 кв. м по АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_6 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 785044 від 01 червня 2007 року;

− земельну ділянку площею 909 кв. м у с. Зарічани Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області, що належить ОСОБА_6 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 01 червня 2007 року (а. с. 12−13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер (а. с. 14), про що його спадкоємці ОСОБА_6 та ОСОБА_8 одразу повідомили банк.

Із матеріалів справи вбачається та банком не спростовано, що ОСОБА_9 виконував взяті на себе зобов'язання за кредитними договорами належним чином, на час смерті заборгованість за кредитними договорами була відсутня.

Після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняли його діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 вересня 2011 року (а. с. 15).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» під іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 5 ст. 3 вказаного Закону іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п. 5 ст. 1219, ст. 1282 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

У п. 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»).

Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням у межах вартості спадкового майна.

З урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки боржник за кредитним договором ОСОБА_9 не був іпотекодавцем, за договором іпотеки іпотечне майно належало на праві власності ОСОБА_6, яка як спадкоємець відповідає перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину, а не за договором іпотеки, зобов'язання за яким припинені з припиненням основного зобов'язання.

Таким чином, договори поруки та договір іпотеки припинені з дня смерті ОСОБА_9

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права, безпідставно зроблена переоцінка доказів, надана судом першої інстанції, тому рішення суду апеляційної інстанції має бути скасовано, рішення суду першої інстанції - залишено в силі.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 339, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 16 жовтня 2014 року скасувати, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 вересня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.А. Горелкіна
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.В. Маляренко
Т.О. Писана
О.М. Ситнік