Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В. , при секретарі Родіній Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна загальною сумісною власністю подружжя та його розподіл,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила визнати житловий будинок з прибудовами АДРЕСА_1, та земельну ділянку, розташованою за вищевказаною адресою визнати об'єктом загальної сумісної власності подружжя, та визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки. В обґрунтування позову вказала, що 02.09.1995 року зареєструвала шлюб з відповідачем в Маріупольському міському відділі РАГС Донецької області, який розірвано рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 22.01.2015 року. В період шлюбу сумісно було придбано 20.07.2000 року земельну ділянку площею 0,0700га, розташовану по АДРЕСА_1. За сумісним рішенням договір купівлі-продажу було оформлено на відповідача. На земельній ділянці у період шлюбу ОСОБА_1 разом з чоловіком було побудовано житловий будинок. У зв'язку з тим, що при розірванні шлюбу питання про розподіл майна не було вирішено, позивачка була змушена звернутися до суду із даним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, підтвердив, що земельна ділянка та житловий будинок є об'єктами загальної сумісної власності подружжя, не заперечував проти визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку будинку з прибудовами та земельної ділянки.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Цією статтею встановлена та діє презумпція спільності майна, суть якої полягає у тому, що якщо майно було набуте за час шлюбу, то передбачається (презумується), що воно є спільним. Презумпція спільності констатує, що сторона, яка потребує віднесення придбаного у період шлюбу майна до категорії спільного, не повинна представляти ніяких доказів, а всі види майна, придбаного в період шлюбу вважаються спільними незалежно від того, включений законом той чи інший об'єкт до переліку спільного майна чи ні. Виключення того чи іншого виду майна зі складу спільності, навпаки, потребує прямої вказівки закону на те що, що цей вид майна є особистою (роздільною) власністю одного з подружжя. Вказане кореспондує вимогам ч.3 ст.368 ЦК України.

Судом встановлено, що 02.09.1995 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис за №987.

Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 22.01.2015 року шлюб між сторонами розірвано.

12.07.2000 року ОСОБА_2 придбав земельну ділянку площею 0,077га, розташовану в АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки.

На підставі договору купівлі-продажу від 12.07.2000 року Маріупольською міською Радою народних депутатів ОСОБА_2 видано Державний акт на право власності на землю.

Рішенням колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 25.10.2000 року ОСОБА_2 надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку по АДРЕСА_1.

Як вбачається зі свідоцтва про право власності від 06.10.2014 року житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_2

Таким чином, земельна ділянка придбана та домоволодіння побудоване подружжям у період шлюбу та є об'єктами права сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно зі ст.70 СК України, у разі розподілу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до абз. 1 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

З урахуванням всіх вищенаведених обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі та за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину домоволодіння з прибудовами АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки розташованої за вказаною адресою.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду понесений судовий збір у розмірі 1513,86грн., то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 217, 218 ЦПК України, ст.372 ЦК України, ст.ст.60, 70, 71, 74 СК України.

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна загальною сумісною власністю подружжя та його розподіл- задовольнити.

Визнати домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0700га, розташовану в АДРЕСА_1, загальною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частку домоволодіння з надвірними прибудовами АДРЕСА_1, загальна площа всього домоволодіння 167,2кв.м, житлова площа всього домоволодіння 91,8кв.м.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір в розмірі 1513,86грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційній суд Донецької області через Іллічівський районний суд м.Маріуполя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З повним текстом рішення можливо буде ознайомитися після 30.03.2015 року.

Суддя: Т. В. Пустовойт