АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/1695/15 22-ц/790/1697/15 Справа: № 2011/1283/2012 Категорія: "договірні правовідносини" Головуючий 1 інстанції: Хайкін В.М. Доповідач: Малінська С.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - Малінської С.М.,

Суддів - Бровченка І.О.,

Даниленка В.М.,

за участю секретаря - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2014 року та на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі "Слобожанське РУ" АТ "Банк фінанси та кредит" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанське РУ" АТ "Банк Фінанси та Кредит" звернувся до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 25 липня 2008 року укладено договір № 074/21-И, відповідно до якого ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 75000 доларів США зі сплатою процентів за користування 17% річних з кінцевою датою повернення 25 липня 2028 року.

В цей же день укладено договір іпотеки, предметом якого була однокімнатна квартира АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 25 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 2006.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 червня 2011 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 солідарно на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 712370 грн. 57 коп.; в рахунок погашення цієї заборгованості звернуто стягнення на даний предмет іпотеки. Однак постановою господарського суду Харківської області від 03 лютого 2011 року ФОП ОСОБА_3 визнаний банкрутом.

Ухвалою цього ж суду від 18 березня 2011 року заборону на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 скасовано.

За договорами купівлі-продажу від 02 квітня 2011 року, 20 квітня 2011 року, 08 липня 2011 року посвідченими приватними нотаріусами Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстрованим № 758, ОСОБА_10 за реєстровим № 856, ОСОБА_11 за реєстровим № 640, ОСОБА_3 продав вказане житло ОСОБА_5, ОСОБА_5 - ОСОБА_6, а ОСОБА_6 - ОСОБА_4

Постановою Вищого господарського суду України від 13 серпня 2011 року постанова господарського суду Харківської області від 03 лютого 2011 року, ухвала цього ж суду від 18 березня 2011 року скасовані, провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3 припинено. У зв'язку з цими обставинами, з урахуванням уточнених позовних вимог, ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2014 року в задоволенні позову ПАТ "Банк фінанси та кредит" відмовлено.

В апеляційних скаргах ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Філії "Слобожанське РУ" правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Слобожанське РУ") було укладений кредитний договір №074/21-И, за яким позивач видав ОСОБА_3 кредитні кошти у розмірі 75 000,00 доларів США з виплатою 17 процентів річних.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_3 основного зобов'язання за кредитним договором, між сторонами було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_7 Предметом іпотеки за цим договором є однокімнатна квартира, загальною площею 24,1 кв. м, розташована АДРЕСА_2, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 21722543.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 належним чином зобов'язання перед позивачем за кредитним договором належним чином не виконав, своєчасне повернення сум отриманого кредиту, сплату сум, нарахованих за користування кредитними коштами процентів та комісії у встановлені кредитним договором та договорами про зміни до нього терміни не здійснює, позивач просив задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягненняня на предмет іпотеки.

Таке право (звернення стягнення на предмет іпотеки) передбачено відповідними нормами Закону України "Про іпотеку", положеннями Іпотечного договору та Цивільного кодексу України (ст. ст. 589,590).

Так, згідно ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.З ст.33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду, у разі задоволення судом позову звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання Іпотекодержателю права на продаж предмета іпотеки, визначені положеннями ст. 38 та ст. 39 Закону України "Про іпотеку".

Таким чином, і Закон України "Про іпотеку" і положення Іпотечного договору передбачають такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як надання Іпотекодержателю права продажу Предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупця на підставі рішення суду, за ціною, яка встановлюється на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 червня 2011 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 було солідарно на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 712370 грн. 57 коп.; в рахунок погашення цієї заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 (том № 1, а.с.-23).

Постановою господарського суду Харківської області від 03 лютого 2011 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_3, зареєстрованого як суб'єкта підприємницької діяльності визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. З дня прийняття цієї постанови строки виконання зобов'язань громадянина-підприємця визнані такими, що настали. Скасовано арешти, накладені на майно боржника (в тому числі податкову заставу), і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_12 (том 1;а.с.25-29).

Ухвалою цього ж суду від 18 березня 2011 року за заявою ліквідатора скасовано заборону на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.30-32).

02 квітня 2011 року ліквідатором банкрута фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, за яким останній отримав у власність об'єкт аукціону -квартиру АДРЕСА_1 (том 1 ;а.с.33-35).

За договорами купівлі-продажу від 20 квітня 2011 року, 08 липня 2011 року посвідченими приватними нотаріусами Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстрованим № 758, ОСОБА_10 за реєстровим № 856, ОСОБА_11 за реєстровим № 640, ОСОБА_3 продав вказане житло ОСОБА_5, ОСОБА_5 - ОСОБА_6, а ОСОБА_6 - ОСОБА_4

Постановою Вищого господарського суду України від 13 серпня 2011 року постанова господарського суду Харківської області від 03 лютого 2011 року, ухвала цього ж суду від 18 березня 2011 року скасовані, провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3 припинено (том1 ; а.с.36-40).

Таким чином, під час переходу права власності на спірну квартиру до ОСОБА_5 вона предметом іпотеки не була, а тому застосовувати до спірних правовідносин наслідки, передбачені ст.23 ЗУ "Про іпотеку" неможливо.

Такі висновки висловлені в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 24 грудня 2014 року у справі № 6-201цс14, яка відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно матеріалів справи позивач не заперечував проти звернення стягнення на спірну однокімнатну квартиру, надав свою згоду (лист №10020/75211 від 02.04.11р. - а.с.37,38), гроші від її продажу згідно квитанцій 20 липня 2011 року банком було отримано (т.1; а.с.201).

Відповідно до витягу з державного реєстру іпотек №38505395 від 29 жовтня 2012 року по вказаній квартирі запис про обтяження майна іпотекою в державному реєстрі іпотек відсутня.

Щодо вимог апеляційної скарги про скасування ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2014 року про скасування заходів забезпечення позову, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Постановляючи ухвалу про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції вірно виходив із положень вищезазначеної норми права.

При вирішенні спору, судом першої інстанції повно та всебічно досліджено дійсні обставини справи, дано належну оцінку наданим доказам і постановлено законне і обґрунтоване рішення у справі, підстав для скасування якого судова колегія не вбачає.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 360-7 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

*г

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2014 року та ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Г оловуючий

Судді