У х в а л а

іменем україни

29 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Державної казначейської служби України, заінтересована особа - прокуратура Закарпатської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, за касаційними скаргами заступника прокурора Закарпатської області та Державної казначейської служби України на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2014 року й рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовами до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (далі - УМВС України в Закарпатській області), Державної казначейської служби України, заінтересована особа - прокуратура Закарпатської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями посадової особи органу державної влади під час здійснення нею своїх повноважень.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Відшкодовано ОСОБА_1 за рахунок державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з рахунку державного бюджету 500 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень.

У решті позову відмовлено.

У задоволенні позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2014 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2014 року змінено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за рахунок державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України по 700 000 грн кожному з рахунку державного бюджету у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі заступник прокурора Закарпатської області просить рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2014 року й рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня

2014 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі Державна казначейська служба України просить рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня

2014 року й рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня

2014 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та стягуючи на користь

ОСОБА_1 й ОСОБА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди за рахунок державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України по 700 000 грн кожному з рахунку державного бюджету, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що держава повинна відповідати перед рідними та близькими загиблого ОСОБА_4 за його життя у порядку, встановленому законом, оскільки ОСОБА_5, будучи працівником Великоберезнянського РВ ГУ МВС України в Закарпатській області, під час виконання службових повноважень своїми незаконними діями позбавив життя ОСОБА_4, сина та брата позивачів.

Однак, стягуючи моральну шкоду не тільки на користь батька загиблого - ОСОБА_1, а й на користь брата - ОСОБА_3, апеляційний суд дійшов висновку про те, що загиблий ОСОБА_4 та його брат - ОСОБА_3 проживали разом із батьками за однією адресою, тобто були членами однієї сім'ї, а відтак і брат загиблого має право на відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір стягуваної на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 моральної шкоди, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_1 внаслідок незаконних, злочинних дій працівника міліції втратив сина, а ОСОБА_3 - брата, при цьому ОСОБА_4 було вбито на очах у його брата, винна особа вчинила злочин у сфері службової діяльності, наслідком якого стала смерть потерпілого, держава виконала свій обов'язок щодо розслідування кримінальної справи, але жодних компенсаційних виплат членам сім'ї загиблого протягом п'яти років із дня трагічної події не здійснила. Апеляційним судом було враховано й те, що невдовзі після гибелі ОСОБА_4 померла його мати.

Наведені в касаційних скаргах доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги заступника прокурора Закарпатської області та Державної казначейської служби України відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийСудді:В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук