У х в а л а

16 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

Маляренка А.В., Штелик С.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору іпотеки дійсним, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та за позовом третьої особи ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними,

встановила:

У липні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 червня 2007 року між ним та ОСОБА_4 укладено кредитний договір на суму 61 600 доларів США зі сплатою 11,04 % річних, з кінцевим терміном повернення 26 червня 2017 року. На забезпечення виконання умов кредитного договір між банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1. Посилаючись на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, просив суд визнати дійсним договір іпотеки, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27 червня 2007 року в розмірі 83 374,57 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ становить 666 371 грн 23 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідача та інших осіб, які проживають та зареєстровані в зазначеній квартирі.

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати недійсними кредитний договір, укладений 27 червня 2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», та договір іпотеки, укладений 27 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 Свої вимоги обґрунтовував тим, що при укладанні спірних договорів банком були порушені норми чинного законодавства, а саме: кредит надано на споживчі цілі в іноземній валюті, банк не надав позичальнику інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 04 липня 2014 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 27 червня 2007 року у розмірі 666 371 грн 23 коп., з яких 382 614 грн 24 коп. - заборгованість за кредитом, 148 483 грн 14 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 18 798 грн 35 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом, 84 505 грн 41 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань, 250 грн - штраф (фіксована частина), 31 720 грн 08 коп. - штраф (процентна складова) звернуто стягнення на належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу зазначеного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою ‒ покупцем з початковою вартістю не нижче 353 500 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частин позову та задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 04 липня 2014 року залишено без змін.

У лютому 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2014 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593, ст. 608, 1218, 1282 ЦК України, ст. ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку».

Як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на:

· ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року;

· ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року;

· ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2013 року;

· постанову Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року.

Відповідно до ст. 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання, на підтвердження підстав, установлених п. 1 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

До заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_3 подано клопотання про поновлення строку на звернення із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2014 року, вказуючи на поважність пропуску встановленого строку.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Причини пропуску строку, зазначені заявником, з урахуванням доданих до заяви матеріалів можна визнати поважними.

Наведені у заяві ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2014 року доводи вказують на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593, ст. 608, 1218, 1282 ЦК України, ст. ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку», що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а тому згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України є підставою для перегляду судових рішень.

Таким чином, справа за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору іпотеки дійсним, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та за позовом третьої особи ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними підлягає допуску до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 73, 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Поновити ОСОБА_3 строк на подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2014 року.

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору іпотеки дійсним, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та за позовом третьої особи ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2014 року.

Ухвалу про допуск справи до провадження разом із заявою про перегляд судового рішення та доданими до неї документами надіслати до Верховного Суду України, а копію ухвали разом із копією заяви ‒ особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

С.П. Штелик