АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2586/15 Справа № 183/4744/14 Головуючий у 1 й інстанції - Парфьонов Д. О. Доповідач - Бараннік О.П.
19 березня 2015 року У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2015 рік березень 19 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :
головуючого - Бараннік О.П.,
суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,
при секретарі - Самокиша О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання розписки безгрошовою, -
В С Т А Н О В И Л А :
У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 24.02.2014 року нею передано відповідачці ОСОБА_2 45 000 гривень строком до 01.06.2014 року, на підтвердження чого відповідачкою було складено відповідну розписку, яка свідчить про фактичне укладання між ними договору позики.
Посилаючись таким чином на зазначені обставини, а також на те, що відповідачка у оговорений в договорі позики строк грошові кошти не повернула, на усні вимоги щодо повернення боргу відповідає відмовою, позивачка вимушена була звернутись з даним позовом до суду.
Не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_3, ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою про визнання розписки безгрошовою, посилаючись на те, що вона ніяких грошей від ОСОБА_3 не отримувала, а розписку від 24 лютого 2014 року написала під впливом насильства.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнута заборгованість за договором позики, яка утворилась станом на 15 липня 2014 року в сумі 46 143 гривень 45 копійок та витрати по сплаті судового збору у розмірі 461 гривні. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання розписки безгрошовою - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати і у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити, а її зустрічні вимоги щодо визнання розписки безгрошовою - задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з матеріальним і процесуальним законом, постановив рішення, яким частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3, а у задоволенні позовних зустрічних вимог ОСОБА_2 відмовив.

Доводи ОСОБА_2 про те, що ніяких грошей за складеною нею розпискою від 24 лютого 2014 року вона не отримувала, про що свідчить її звернення до Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області та пояснення свідка ОСОБА_4, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки як видно з матеріалів справи до Новомосковського МВ відповідачка ОСОБА_2 звернулася лише 02.09.2014 року, тобто після звернення 15.07.2014 року позивачки ОСОБА_3 з позовом про стягнення заборгованості до суду, а відповідно до положень частини 2 статті 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи ОСОБА_2 про те, що вищезазначену розписку від 24.02.2014 року вона писала під впливом морального примусу та насилля, оскільки вимагання грошей з боку ОСОБА_3 та супроводжуваний при цьому крик, який вона нібито допустила відносно ОСОБА_2, ніякими об'єктивними доказами по справі не підтверджується, тим більш що за висновком Новомосковського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області факт насильницьких дій відносно ОСОБА_2 не був внесений до єдиного реєстру досудових розслідувань з причин відсутності даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення.

За викладених обставин не може бути визнана безгрошовою і розписка від 24.02.2014 року, складена відповідачкою ОСОБА_2 власноручно на підтвердження отриманих нею від позивачки ОСОБА_3 грошових коштів.

Таким чином, вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Суд не допустив порушень матеріального та процесуального права, які могли б тягнути за собою скасування рішення.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :