Справа № 369/193/15 Головуючий у І інстанції Кеовальчук Л.М.
Провадження № 22-ц/780/4645/15 Доповідач у 2 інстанції Яворський М. А.
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря: Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною заявою у відповідності до норм ст. 256 ЦПК України та просив встановити юридичний факт стосовно його права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в період з 21 березня 2008 року по 15 липня 2009 року, що посвідчувалось державним актом на право власності на земельну ділянку бланку НОМЕР_1, виданого 21 березня 2008 року , зареєстрованого за номером 48.

Подану заяву, ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що він на підставі договору міни від 22 травня 2007 року № 1-1197 набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, внаслідок чого на його ім'я було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку державного зразка НОМЕР_1, який зареєстрований за номером 48 та виданий 21 березня 2008 року. Даний державний акт ним ніколи не втрачався, у встановленому чинним законодавством порядку не скасовувався та не визнавався недійсним.

15 липня 2009 року на підставі зазначеного державного акту за НОМЕР_1 ОСОБА_3 як власник земельної ділянки площею 1,4782 га уклав із ОСОБА_4 договір купівлі-продажу. Зазначений договір у відповідності до чинного законодавства нотаріально посвідчений та внесений до реєстру за №1037.

В подальшому йому стало відомо, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 січня 2011 року встановлено, що 21 березня 2008 року на земельну ділянку площею 1,4782 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, було видано два державні акти: НОМЕР_1 та НОМЕР_3.

Заявник посилався на те, що він отримував тільки один державний акт НОМЕР_1, який був утрачений, внаслідок чого необхідне встановлення даного юридичного факту, так як втрачений правовстановлюючий документ є додатком до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15 липня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1307, що унеможливлює зареєструвати за покупцем, ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку, оскільки відновити чи отримати дублікат державного акту неможливо у зв'язку зі зміною законодавства, тому просив у судовому порядку встановити вказаний юридичний факт.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2015 року заяву задоволено та встановлено юридичний факт, що право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в період з 21 березня 2008 року по 15 липня 2009 року посвідчувалося правовстановлюючим документом, яким є Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, що виданий 21 березня 2008 року, зареєстрований за номером 48.

ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про залишення заяви без розгляду. Свої доводи апелянт мотивує тим, що він не був залучений до розгляду вказаної справи, але ухвалене у вказаній справі рішення було додано ОСОБА_3 як стороною до матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, управління земельних ресурсів Києво-Святошинського району Київської області, третя особа ОСОБА_6, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування правовстановлюючого документа; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: відділ Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, ОСОБА_6, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки; за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку, що перебуває на розгляді Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ (касаційне провадження №6-1207ск15) з метою впливу на вирішення вказаного спору на свою користь судом касаційної інстанції. Тому він вважає, що розгляд вказаної заяви в порядку окремого провадження є процесуально неправильним та свідчить про наявний спір між сторонами .

Не погоджуючись із викладеними в апеляційній скарзі доводами, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 подала заперечення, в яких зазначає, що апелянт не має права на апеляційне оскарження даного рішення суду, оскільки в даному випалку його права не порушуються, що може призвести до протиправного та незаконного перегляду рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2015року. Тому просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Крім того, на час розгляду справи в апеляційній інстанції від представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 надійшли додаткові пояснення на апеляційну скаргу в яких вона вважає подану ОСОБА_2 апеляційну скаргу безпідставною та такою, щ,о не відповідає нормам Цивільного процесуального кодексу України. Зокрема, на її думку, апеляційний суд не наділений повноваженнями скасовувати рішення суду першої інстанції та ухвалювати нове рішення про залишення без розгляду заяви про встановлення юридичного факту, крім того нормами ст. 310, 207 ЦПК України не передбачено такої підстави для скасування рішення суду, на яку вказує апелянт. Також вона, вважає доводи апелянта щодо наявності цивільного спору між ним та заявником безпідставними, оскільки вказаний спір був вирішений ще в грудні 2014 року постановленням у вказаній справі ухвали Апеляційного суду Київської області, яка набрала законної сили.

При апеляційному розгляді справи представник апелянта ОСОБА_2- ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представники заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_7, ОСОБА_8 заперечили щодо доводів апеляційної скарги та просили рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване , а апеляційну скаргу, як безпідставну відхилити.

ОСОБА_4, як зацікавлена особа у вказаній справі також заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та просив рішення Києво-Святошинського районного суду від 30 квітня 2015 року у вказаній справі залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися на розгляд справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів в межах доводів апеляційної скарги та межах повноважень визначених ст. 307 ч.1 п.4 ЦПК України вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду скасуванню, а подана в порядку окремого провадження заява про встановлення юридичного факту - залишенню без розгляду, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції при розгляді вказаної справи встановлено, що 22 травня 2007 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був укладений договір міни, відповідно до якого ОСОБА_2 міняє належну йому земельну ділянку загальною площею 1,4782 га (рілля), що знаходиться на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, надану для ведення особистого селянського господарства, згідно даних Українського УКПОКЧЗД обтяжена обмеженням: використання земельної ділянки за цільовим призначенням (код 1.1.), на належну ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 1,3428 га (рілля), що знаходиться на території Гореницької сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер земельної ділянки площею 0,3238 га: НОМЕР_5, кадастровий номер земельної ділянки № 2 площею 0,0190 га: НОМЕР_4, надану для ведення особистого селянського господарства згідно даних українського УКПОКЧЗД, обтяжена обмеженням: використання земельної ділянки за цільовим призначенням (код 1.1.).

21 березня 2008 року ОСОБА_3 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, в тому, що на підставі договору міни від 22 травня 2007 року № 1-1197 він є власником земельної ділянки площею 1,4782 га, яка розташована за адресою: Києво-Святошинський район, Гореницька сільська рада, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 48.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 січня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області, ОСОБА_2, державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Державного комітету України із земельних ресурсів, третя особа ОСОБА_3, про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним, у задоволенні позову ОСОБА_4 було відмовлено. Як встановлено судом першої інстанції , 21 березня 2008 року на земельну ділянку площею 1,4782 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, було видано два державні акти: один НОМЕР_1, інший - НОМЕР_3.

За договором купівлі-продажу від 15 липня 2009 року ОСОБА_3 відчужив вказану земельну ділянку ОСОБА_4, правовою підставою належності майна продавцю зазначений був державний акт на право власності на землю НОМЕР_1 від 21 березня 2008 року.

16 липня 2009 року ОСОБА_3, від імені якого виступав ОСОБА_6, відчужив цю ж земельну ділянку ОСОБА_2, правовою підставою належності майна подавцю, у цьому випадку, вказано інший державний акт на право власності на землю - НОМЕР_3 від 21 березня 2008 року.

Також, судом було встановлено, що предметом договору купівлі-продажу від 15 липня 2009 року, що укладений між власником земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та договору, що укладений 16 липня 2009 року між ОСОБА_3, від імені якого діяв ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є одна і та ж земельна ділянка площею 1,4782 га кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, що в подальшому призвело до судового спору між сторонами вказаних правочинів .

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 в порядку окремого провадження та встановлюючи вказаний юридичний факт суд першої інстанції не врахував норми цивільного процесуального законодавства.

Так, згідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частиною 4 ст. 256 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З матеріалів справи та пояснень осіб, які з'явилися на розгляд вказаної апеляційної скарги вбачається, що між заявником у цій справі, ОСОБА_3, як попереднім власником земельної ділянки, який є її продавцем та апелянтом ОСОБА_2, який є покупцем вказаної земельної ділянки за договором від 16 липня 2009 року, існує спір щодо правомірності набуття останнім права власності на цю земельну ділянку та законності укладення даного договору купівлі-продажу від 16 липня 2009 року.

Так, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 серпня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки для ведення особистого господарства площею 1,4782 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, укладений 16 липня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воробйовою Т.А., зареєстрований в реєстрі за № 1973. Скасовано державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, НОМЕР_6, виданий 19 серпня 2009 року на ім'я ОСОБА_2 У решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. У задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 25 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 серпня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2015 року відкрито касаційне провадження (№ 6-1207ск15) по вказаній справі, розгляд якого до цього часу не закінчений.

Враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що між заявником у вказаній справі ОСОБА_3, апелянтом ОСОБА_2 та зацікавленою особою ОСОБА_4 існує цивільно-правовий спір щодо спірної земельної ділянки, юридичний факт щодо права власності якої заявник просив встановити.

Виходячи з положень ч. 6 ст. 235, ч.4 ст. 256 ЦПК України та повноважень наданих апеляційному суду ст. 307 ч.1 п. 4 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2015 року та постановлення ухвали про залишення без розгляду заяви ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ч.4 ст.256, ст. 303, 307 ч.1 п.4, 310, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2015 року скасувати та постановити у справі ухвалу, якою заяву ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв