Ухвала

іменем україни

18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Парінової І.К.,

Попович О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України» до ректора Буковинського державного медичного університету ОСОБА_3 про відшкодування збитків, за касаційною скаргою Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 17 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року Всеукраїнська громадська організація «Комітет конституційно-правового контролю України» звернулася до суду з позовом до ректора Буковинського державного медичного університету ОСОБА_3, обґрунтовуючи вимоги тим, що останній на запит позивача не надав інформацію, яка стосувалася зазначеного вищого навчального закладу (далі - ВНЗ), а саме: статуту ВНЗ, свідоцтва про реєстрацію ВНЗ, ліцензії ВНЗ, правил прийому і Положення про приймальну комісію до цього ВНЗ та інші. Посилаючись на те, що вказаними діями йому було заподіяно значні майнові збитки, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 31 046 грн 42 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 17 грудня 2014 року, відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

У касаційній скарзі Всеукраїнська громадська організація «Комітет конституційно-правового контролю України» просить скасувати ухвали суду першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що спір між сторонами даного позову не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

У п. 3 зазначеної постанови пленуму роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

За змістом ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» роз'яснено, що на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до ст. 1 ГПК України згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, до господарського суду мають право звертатися підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно зі ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст. 1 цього Кодексу.

Із позовної заяви вбачається, що спір виник у зв'язку з невиконанням ректором Буковинського державного медичного університету ОСОБА_3 своїх управлінських функцій та відмовою останнім у доступі до публічної інформації Всеукраїнській громадській організації «Комітет конституційно-правового контролю України».

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року задоволено позов Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України» до ректора Буковинського державного медичного університету ОСОБА_3 та визнано неправомірними дії останнього щодо надання неповної інформації.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на вищенаведені норми законодавства уваги не звернув, не врахував суб'єктний склад спору, а також того, що ректор Буковинського державного медичного університету ОСОБА_3 не відноситься до жодної із вищезазначених у ГПК категорій, та дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Крім того, відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Проте згідно з п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Перевіряючи в апеляційному порядку законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд у порушення вимог ст. 303, 315 ЦПК України доводів апеляційної скарги належним чином не перевірив і передчасно залишив ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що постановлені ухвали судів підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 17 грудня 2014 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Попович

С.П. Штелик