Справа № 204/5928/14-ц
Провадження № 2/204/205/15
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за договором № DNXRRX09870052 від 21.06.2007 року у сумі 38 916 грн. 90 коп. та судові витрати по справі у розмірі 389 грн. 17 коп. В обґрунтування вимог зазначає, що 21.06.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNXRRX09870052, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 5 760 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 22.07.2014 року має заборгованість у розмірі 66 220 грн. 36 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 5 507 грн. 61 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 26 934 грн. 12 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 466 грн. 56 коп., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 33 312 грн. 07 коп. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 29 632 грн. 84 коп., яка була задоволена судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2009 року, різниця становить 36 587 грн. 52 коп., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 1 829 грн. 38 коп. Таким чином, загальна заборгованість складає 38 916 грн. 90 коп., яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що 21.06.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNXRRX09870052, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 5 760 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік а суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії договору, тобто кінцевий термін повернення кредиту настав 21.12.2007 року.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не в повному обсязі виконав умови кредитного договору, погашення кредиту не здійснював належним чином, чим порушив зобовязання, щодо щомісячної сплати кредитних коштів та процентів за користування наданими кредитними коштами, що прямо передбачалось умовами кредитного договору.

Відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з позовних вимог, у звязку з невиконанням кредитних зобовязань, станом на 22.07.2014 року відповідач має заборгованість перед банком у розмірі 66 220 грн. 36 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 5 507 грн. 61 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 26 934 грн. 12 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 466 грн. 56 коп., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 33 312 грн. 07 коп., а також штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 1829,38 грн.

Як встановлено у судовому засіданні, судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2009 року з відповідача вже було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 632 грн. 84 коп. Наказ набрав чинності 01 березня 2011 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № DNXRRX09870052 від 21.06.2007 року за тілом кредиту у розмірі у розмірі 26 934 грн. 12 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами нарахованими за період до 21.12.2007 року, заборгованості по комісії за користування кредитом, нарахованою за період до 21.12.2007 року, а також штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 1829,38 грн., задоволенню не підлягають, оскільки з цих правовідносин між сторонами є вже рішення суду.

Що стосується позовних вимог позивача з приводу стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом нарахованими за період після 21.12.2007 року у розмірі 26 934 грн. 12 коп., а також заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 466 грн. 56 коп., то дані вимоги також не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNXRRX09870052, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 5 760 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік а суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії договору, тобто кінцевий термін повернення кредиту настав 21.12.2007 року.

Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Також, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання, вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 06 листопада 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Тому вимоги щодо стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом за період після 21.12.2007 року, комісії за користування кредитними коштами станом на 22.07.2014 року, тобто після закінчення строку дії договору, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку закінченням строку дії договору є 21 грудня 2007 року, а позивач не вправі нараховувати після цього терміну проценти чи, комісію за користування кредитом та звертатися з позовом щодо їх стягнення.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 33 312 грн. 07 коп. станом на 22.07.2014 року, то дані вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку строк дії договору закінчився 21 грудня 2007 року, всі нараховані платежі по даному кредитному договору станом на 18 вересня 2009 року вже були стягнуті на користь позивача за наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 18.09.2009 року. Належних та допустимих доказів не виконання наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська щодо стягнення обовязкових платежів, станом на час звернення до суду позивачем не надано, а тому і не має підстав стягувати пеню за несвоєчасне погашення тіла кредиту та відсотків.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки, позивачу у задоволенні позову відмовлено, суд вважає що не має підстав в повернені судових витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 625, 1048-1054 ЦК України, ст. ст. 10, 57-61, 88, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. О. Дубіжанська