РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Профатило П.І.,

при секретарі - Каліух К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Слов'янську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини без згоди батька за кордон, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який за згодою її та відповідача проживає з відповідачем, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який за згодою її та відповідача проживає з нею. Відповідач безпідставно чинить перешкоди їй у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її духовного та морального розвитоку, зокрема відмовляється надати їй дозвіл на виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3 за кордон для відпочинку та оздоровлення. Дитина часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідно періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Відповідач безпідставно відмовляється надати їй згоду на вивезення дитини за межі України без згоди батька, не надаючи ніяких обґрунтованих відповідей. Тому просить суд надати їй дозвіл на виїзд дитини ОСОБА_3 за кордон без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. ОСОБА_1 суду пояснила, що в лютому 2015 року у неї виникла необхідність виїхати з дитиною за кордон, мала намір відпочити у Єгипті також має намір відвідати родичів у Російській Федерації, однак при зверненні до відповідача за наданням дозволу, він відмовив їй, не пояснюючи причин. Кожен раз вона боїться звертатися до відповідача, оскільки він неодноразово наносив їй побої.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги позивача не визнали, просили суд відмовити у їх задоволенні. ОСОБА_2 суду пояснив, що позивач просила у нього дозвіл на вивезення дитини за кордон, пояснюючи, що хоче постійно мешкати в Російській Федерації. Конкретно на вивезення дитини на оздоровлення до Єгипту не зверталася, крім того дитина є клінічно здоровою. Вважає, що вивезення дитини на постійне місце проживання до Російської Федерації буде перешкоджати участі у його спілкуванні та вихованні сина, що позбавить його права виконувати свої батьківські обов'язки щодо дитини ОСОБА_3 Крім того, він постійно докладає зусиль, щоб його діти влітку відпочивали на морі.

Представник третьої особи: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак від міського голови Зонтова О.В. надійшла заява, в якій він просить розглянути справу у відсутності представника органу опіки та піклування, постановити рішення, враховуючи інтереси дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так зі свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, вбачається, що його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6).

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21.01.1994 року №3857-ХІІ,постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (із змінами).

Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (із змінами) визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16 річного віку,або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків, рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків, рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім, рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої ВДВС із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України (під час виїзду за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень.

Так, позивачем суду не надано жодних обставин, які б унеможливлювали оформити виїзд дитини за кордон через встановлену законом процедуру, що свідчить про те, що підстави для надання судом дозволу на виїзд дитини за кордон відсутні.

Позивачкою не надано жодного доказу, який би підтверджував необхідність виїзду дитини за кордон, вказана мета такого виїзду: лікування та оздоровлення, однак матеріали справи містять довідки лікаря про стан здоров'я дитини, в яких зазначено, що дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на Д - обліку не знаходиться, є здоровим, рекомендації лікаря на лікування оздоровлення дитини відсутні, також відсутні рекомендації лікарів щодо лікування дитини за межами України. ОСОБА_1 не зазначає конкретний час перебування дитини за кордоном у родичів, також не зазначає місцезнаходження цих родичів. Крім того, впродовж розгляду справи позивач постійно змінювала напрямок вивозу дитини за кордон, спочатку вказувала, що виїжджає до Єгипту, однак доказів того, що вона придбала квитки та оформила путівки у туристичному агентстві на надала, не вказала час , який вона планує перебувати з дитиною в Єгипті, місце перебування, пізніше позивач вказала, що хоче вивезти дитину до Російської Федерації для відвідування родичів, однак не вказала місце перебування цих родичів, область та місто в якому вона буде перебувати з дитиною, час перебування її та дитини за кордоном України.

Відповідно до ч. 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон до досягнення нею шістнадцятирічного віку та без згоди одного із батьків, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини.

Крім того матеріали справи містять фотокартки, з яких вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виїжджали у літку 2014 року до Автономної Республіки Крим для оздоровлення дітей (а.с. 20-21), дана обставина не заперечується сторонами та свідчить про те, що батько ОСОБА_2 не байдужий до виховання та духовного розвитку дитини, докладає чималих зусиль для сезонного оздоровлення дитини ОСОБА_3

Крім цього, позивачем не надано жодного доказу, які б підтверджували необхідність такого виїзду дитини за кордон, не вказавши мети такого виїзду та конкретний час.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини без згоди батька за кордон необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21.01.1994 року №3857-ХІІ, ст.ст. 141, 155 СК України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 10,11,15,57-60,213-224 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Профатило П.І.