АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/1166/2015 Головуючий в І інстанції Корецький Д.Б.
Категорія: 27 Доповідач: Фурман Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 14 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Фурман Т.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

Чиркової К.Г.

При секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 16 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" про визнання частково недійсним кредитного договору,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, зазначаючи про те, що 20.04.2012 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" укладено кредитний договір №50004049, згідно умов якого відповідач надав йому споживчий кредит в сумі 120474,97 грн. на придбання автомобіля, строк надання кредиту - 60 місяців.

При укладенні договору кредитодавець не повідомив його в письмовій формі про недоліки запропонованої схеми кредитування, а саме, що повернення кредитних коштів у відповідності до комерційного курсу іноземної валюти - долара США, незалежно від рівня здороження валюти та про валютні ризики.

Крім того, з січня 2014 року відповідач виставляє рахунки на оплату кредиту у сумі не погодженій сторонами у кредитному договорі, зокрема сума розміру процентів, що підлягає сплаті, суттєво різниться від тієї суми, яка має бути сплачена відповідно до графіку погашення кредиту.

Посилаючись на зазначене і те, що умови кредитного договору в частині застосування еквівалентів в іноземній валюті при розрахунках за договором є несправедливими та встановлюють істотний дисбаланс договірних прав та обов?язків сторін, позивач просив суд визнати частково недійсним кредитний договір в частині розрахунків, сплати (повернення) кредитних сум шляхом застосування чинного (існуючого) обмінного курсу долару США; в частині застосування до розрахунків кредитних платежів еквівалент суми кредиту в іноземній валюті та визнати погодженим ним та відповідачем графік погашення кредиту в редакції від 03.10.2012 року, який є невід'ємною частиною кредитного договору №50004049 від 20.04.2012 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 16 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" про відшкодування судових витрат відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на незаконність і необгрутованість рішення суду, постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" доводи апелянта не визнає, просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 20.04.2012 року між ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 50004049, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в сумі 120474,97 грн., що еквівалентно 15003,11 доларів США, строком на 60 місяців зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 8,5 % (змінна ставка відповідно до ст. 2.3 Загальних умов кредитування) на придбання автомобіля марки VW, модель Golf VI, кузов НОМЕР_1, об'єм двигуна 1390 куб.см., рік випуску 2011.

Позичальник погодився з тим, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування.

Згідно п. 1.1. Загальних умов кредитування компанія зобов'язалася надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановили еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, прийнятій для сторін.

У п. 1.3. Загальних умов кредитування зазначено, що сторони погодили, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі

Розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено у гривні на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.

Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору(п. 1.3.1. умов).

Підписанням Загальних умов кредитування позичальник підтвердив, що компанія належним чином ознайомила його із інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 року № 1023-XII, а також що він ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією (п. 9.5. Загальних умов кредитування).

В п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року надане роз'яснення про те, що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі ст. 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору і позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладання договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також отримання кредиту в національній валюті.

Отже перед укладенням оспореного позивачем кредитного договору, товариство на виконання вимог Закону України „Про захист прав споживачів" надало споживачу повну та достовірну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, а позичальник засвідчив особистим підписом про те, що він ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією і був попереджений про те, що він несе валютні ризики під час зобов'язань за цим договором.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях (ч.1).

Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2).

Отже положення чинного законодавства хоч і визнають національну валюту України - гривню, як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження в договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Враховуючи, що під час укладання кредитного договору ( п.1.3.1) сторони досягли домовленості та погодили між собою, що розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назва якого зазначена в кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунку, та зважаючи на те, що відповідач загальний розмір щомісячних платежів, який становить еквівалент 307,81 дол. США за обмінним курсом, що є чинним станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунку, протягом усього часу дії договору не змінював, доводи позивача про зміну відповідачем рахунків в односторонньому порядку є необґрунтованими.

Судом першої інстанції не встановлено і позивачем не доведено, що умови кредитного договору в частині застосування еквівалентів в іноземній валюті при розрахунках за договором є несправедливими та встановлюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків сторін.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України. Згідно ч. 3 даної статті правочин, недійсність якого прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спір за встановленими обставинами в межах заявленого позову, суд правильно застосував до спірних правовідносин положення норм цивільного кодексу України, Закону України „Про захист прав споживачів", які регулюють ці правовідносини і прийшов до правильного висновку про відсутність заявлених позивачем правових підстав для визнання оспореного договору частково недійсним.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: