гСправа № 358/159/15-ц Провадження № 2/358/124/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача Крушеницької І.О.,

відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області, відділу освіти Богуславської районної державної адміністрації і ОСОБА_5 про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1, звернувшись до суду з даним позовом, просить постановити рішення, яким поновити її на роботі на посаді завгоспа Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів- дитячий садок», зобов'язати в.о. директора Ісайківський НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів-дитячий садок» ОСОБА_5 прийняти та оплатити листок непрацездатності серії АГО №670777 виданий 12.01.2015 року Богуславською ЦРЛ ОСОБА_1 за період з 12 січня 2015 року по 21 січня 2015 року та листок непрацездатності серії АГО №649882 виданий 22.01.2015 року Богуславським районним центром первинної медико-санітарної допомоги ОСОБА_1 за період з 22 січня 2015 року по 30 січня 2015 року, та стягнути солідарно із відповідачів Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» і ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона з травня 2014 року тимчасово виконувала обов'язки завгоспа в Ісайківському НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області, а з 05 червня 2014 року була прийнята на постійну роботу за зазначеною посадою. До її призначення на посаду завгоспа вказану посаду обіймала ОСОБА_8, яку було звільнено за прогули.

З 12 січня 2015 року по 30 січня 2015 року позивачка хворіла та перебувала на лікарняному. 20 січня 2015 року їй надійшов рекомендований лист з повідомленням про вручення, в якому знаходився наказ виконуючого обов'язки директора Ісайківського НВК «НВК І-ІІІ ступенів - дитячий садок» від 12 січня 2015 року № 04 к/тр про її звільнення із займаної посади завгоспа 12 січня 2015 року у зв'язку з поновленням на роботі ОСОБА_8, яка раніше виконувала цю роботу з посиланням на п. 6 ст. 40 КЗпП України. Також в наказі зазначено, що адміністрація не має можливості запропонувати ОСОБА_1 роботу, яку вона могла б виконувати відповідно до її фаху та кваліфікації. Підстава: Рішення Апеляційного суду Київської області від 11.11.2014 року. Також в листі було повідомлення про необхідність з'явитися в Ісайківський НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» для отримання трудової книжки.

Позивачка вважає звільнення її з роботи незаконним, та як відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Крім того, на час звільнення з роботи вона перебувала в стані вагітності, а тому відповідно до ч. 3 ст.184 КЗпП України її не мали права звільняти.

На час звільнення в Ісайківському НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» була вакантна посада секретаря, яку на переконання позивачки за своєю освітою та фаховим рівнем вона могла б успішно виконувати. Крім того, ОСОБА_9, яка обіймала посаду соціального педагога, пішла в декретну відпуску. Відділом освіти Богуславської райдержадміністрації чотирьох осіб було направлено на заочні курси, де позивачка також могла б навчатися. Кілька осіб працюють у відповідача на півтори ставки, а тому була можливість запропонувати їй відповідну роботу.

Але з усіх перелічених можливостей для її працевлаштування, відповідачі не запропонували їй роботу та звільнили з порушенням вимог Кодексу законів про працю України.

Внаслідок незаконного звільнення з роботи їй було заподіяно моральну шкоду, оскільки за весь час, що минув після звільнення, вона і члени її сім'ї перебували в стресовому стані, вона в той час хворіла, і їй було боляче не тільки фізично, а й морально через незаконні дії відповідачів. У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України відповідачі Ісайківський НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» та в.о. директора вказаного навчального закладу ОСОБА_5 повинні солідарно відшкодувати їй моральну шкоду, розмір якої вона визначає в сумі 5000 гривень.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, посилаючись на вищевказані факти та докази.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що рішення апеляційного суду Київської області про поновлення на роботі ОСОБА_8 на посаду завгоспа Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» надійшло до навчального закладу в листопаді 2014 року, але виконати його не було можливо, так як позивачка ОСОБА_1, яка займала посаду завгоспа, перебувала на лікарняному з 13 листопада 2014 року. Лише 12 січня 2015 року позивачка вийшла на роботу і близько 12.00 годин вона була запрошена до кабінету в.о. директора Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок», де їй було оголошено наказ про звільнення з роботи згідно п. 6 ст. 40 КЗпП України в зв'язку з поновленням на роботі ОСОБА_8, яка раніше займала посаду завгоспа.

Оскільки вільних вакансій не було в навчальному закладі, то позивачці не пропонували іншу роботу. Після оголошення наказу про звільнення з роботи, ОСОБА_1 відмовилася отримувати копію наказу та покинула робоче місце, про що було складено відповідний акт за участю заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_10 та інших працівників навчального закладу.

Також представник відповідача зазначив, що позивачка не повідомляла адміністрацію Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» про те, що вона з 12 січня 2015 року перебуває на лікарняному і що являється вагітною.

На переконання представника відповідача, позивачка не довела в судовому засіданні, що вона на час звільнення станом на 12 січня 2015 року була вагітною, оскільки належним чином проведене медичне обстеження, що мало місце 20 березня 2015 року, свідчить що ОСОБА_1 має вагітність 5-6 тижнів.

Також представник відповідача просив врахувати наказ директора Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» ОСОБА_5 від 13 березня 2015 року, яким змінено формулювання дати звільнення ОСОБА_1 в наказі від 12.01.2015 року і датою звільнення вважається 02 лютого 2015 року.

Відповідачка ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала та надала суду пояснення аналогічні поясненням представника відповідача ОСОБА_3

Представник відповідача відділу освіти Богуславської РДА Крушеницька І.О. в судовому засіданні висловила заперечення проти позову та пояснила суду, що на час звільнення позивачки з роботи за штатним розписом Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» не було вакантних посад, які можливо було б запропонувати позивачці. Також на її переконання звільнення позивачки відбулося без порушення вимог трудового законодавства.

Суд, заслухавши позивачку і її представника, відповідачку та представників відповідачів, свідків та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачка ОСОБА_1 з 05 червня 2014 року була прийнята на роботу на посаду завгоспа Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області, що підтверджується копією наказу №57 к/тр від 05.06.2014 року.

12 січня 2015 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади на підставі наказу в.о. директора Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» ОСОБА_5 згідно п. 6 ст. 40 Кодексу законів про працю України в зв'язку з поновленням на роботі ОСОБА_8, яка раніше займала посаду завгоспа, що підтверджується копіє наказу №04 к/тр від 12.01.2015 року «Про звільнення ОСОБА_1.» та копією трудової книжки позивачки.

Із копії листка непрацездатності серії АГО №670777 виданого 12.01.2015 року Богуславською ЦРЛ ОСОБА_1 вбачається, що вона перебувала на амбулаторному лікуванні з 12 січня 2015 року по 21 січня 2015 року .

Із копії листка непрацездатності серії АГО №649882 виданого 22.01.2015 року Богуславським районним центром первинної медико-санітарної допомоги ОСОБА_1 вбачається, що вона перебувала на амбулаторному лікуванні в період з 22 січня 2015 року по 30 січня 2015 року.

Вирішуючи даний спір, суд враховує наступні положення чинного трудового законодавства України.

Пунком 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим органом у разі поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Звільнення з підстави, зазначеної у п. 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив судам, що правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст.40 КЗпП ( 322-08 ) стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обгрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Також судом враховується правовий висновок викладений в Постанові судових палат у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14, в якому зазначено, що трудове законодавство не тільки зазначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена ч. 3 ст. 40, ч. 2 ст. 41 КЗпП України заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності.

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 зазначеного Кодексу у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в ч. 1 ст. 235 та ст. 240 КЗпП України, тому, установивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням визначеного законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі.

Враховуючи викладене, суд приймає до уваги доводи позивачки про незаконність її звільнення з роботи з порушенням вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України, оскільки в день звільнення 12 січня 2015 року їй було видано Богуславською ЦРЛ лікарняний лист про тимчасову непрацездатність.

Заперечення представника відповідача про те, що позивачка 12 січня 2015 року приступила до роботи і до обіднього часу виконувала свої посадові обов'язки та не була в цей час на лікарняному, суд не може прийняти до уваги, оскільки факт перебування ОСОБА_1 в Богуславській ЦРЛ близько 09.00 годин підтвердили свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, а також копією листка непрацездатності серії АГО №670777 виданого 12.01.2015 року Богуславською ЦРЛ позивачці ОСОБА_1 підтверджується, що вона з 12 січня 2015 року перебувала на амбулаторному лікуванні.

Доводи позивачки про незаконність її звільнення з порушенням вимог ч. 3 ст. 184 КЗпП України суд не може прийняти до уваги, оскільки вона не довела в судовому засіданні, що на час звільнення станом на 12 січня 2015 року була вагітною. Про даний факт свідчать медичні дані під час обстеження, що мало місце 20 березня 2015 року, де зазначено, ОСОБА_1 має вагітність 5-6 тижнів.

Оскільки відповідачем наказ про звільнення позивачки з роботи прийнятий з порушенням вимог трудового законодавства, то такий наказ підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 поновленню на роботі на посаді завгоспа Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області з 12 січня 2015 року (ч. 1 ст. 235 КЗпП України).

Можливість зміни дати звільнення з роботи з огляду на те, що наказ про звільнення був виданий під час тимчасової непрацездатності працівника, та уточнення дати звільнення після закінчення терміну тимчасової непрацездатності не передбачено чинним трудовим законодавством України, а тому наказ в.о. директора Ісайківськгого НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів-дитячий садок» від 13 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 з 02 лютого 2015 року не може бути врахований при вирішенні даного позову.

Суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки про стягнення моральної шкоди, оскільки незаконному звільненню її з роботи сприяло те, що позивачка не повідомила належним чином адміністрацію Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» про свою тимчасову непрацездатність та не надала інформацію про свою вагітність.

В будь-якому випадку для застосування положень ст. 237-1 КЗпП України необхідно встановити факт, що порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, але позивачкою доказів на підтвердження цих фактів не надано суду.

Згідно ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 59, 60, 61, 62, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 40, 43 Конституції України, ст.ст. 40 ч. 3, 235 КЗпП України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року з послідуючими змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами трудових спорів», правовим висновком викладеним в Постанові судових палат у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 21 травня 2014 р. у справі № 6-33цс14, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати наказ в.о. директора Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області №04 к/тр від 12.01.2015 року «Про звільнення ОСОБА_1.».

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді завгоспа Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області з 12 січня 2015 року.

Зобов'язати Ісайківський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів- дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області прийняти та оплатити листок непрацездатності серії АГО №670777 виданий 12.01.2015 року Богуславською ЦРЛ ОСОБА_1 за період з 12 січня 2015 року по 21 січня 2015 року та листок непрацездатності серії АГО №649882 виданий 22.01.2015 року Богуславським районним центром первинної медико-санітарної допомоги ОСОБА_1 за період з 22 січня 2015 року по 30 січня 2015 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.

У відповідності до ч. 5 ст. 235 КЗпП України та п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, о особами, які не були присутні в судовому засіданні при проголошенні рішення, через 10 днів з моменту отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Богуславський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду виготовлене 03 квітня 2015 року.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов