_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1819/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Коваленко О.Б.,

за участю - секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 14 958,20 гривень.

Позивач посилається на те, що 01.06.2012 року відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти у сумі 10500 гривень, які зобов'язався повернути до 04.06.2012 року. Відповідач видав розписку, але до цього часу позику не повернув. Позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 10500 гривень; відсотки за користування позикою у розмірі 1977,14 гривень, інфляційні збитки у розмірі 1722,97 гривень, 3% річних у розмірі 758,09 гривень, а всього стягнути борг у розмірі 14958,20 гривень.

Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи.

Позивач представив розписку від 01.06.2012 року в якій зазначено: «Розписка дана в тому, що 01.06.2012 року мною ОСОБА_2 отримано у борг 10500 гр. Зобовязуюсь повернути 4.06.2012 р. ОСОБА_2 (підпис) 1.06.2012 р» (а.с.4)

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 1 ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд приходить до висновку, що позивачем не доведена обґрунтованість його позиції у справі.

Суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, тому що позивач ОСОБА_1 не довів суду свого права вимоги стягнення боргу з відповідача ОСОБА_2 по розписці від 01.06.2012 року, оскільки у даній розписці не зазначено, у кого саме були взяті грошові кошти у борг.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209 ч. 3, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості у розмірі 14 958,20 гривень - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Коваленко О. Б.