АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -1963/2015р. Головуючий у І інстанції Цокол Л.І.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М.,Слюсар Т.А.

За участю секретаря Лучко І.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна компанія "Антарес" Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, третя особа, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання незаконним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна компанія "Антарес" Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, третя особа, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання незаконним та скасування наказу залишено без задоволення.

Скасовано заходи вжиті ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2014 року у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1, що зареєстрована за ОСОБА_4 на праві власності.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, оскільки судом порушені норми матеріального та процесуального права.

ОСОБА_4 та Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду у судове засідання не з'явилися і причину неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у відсутності відповідача та представника третьої особи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити з підстав , викладених у ній , представника ТОВ " МК " Антарес" Тищенка О.О., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на її безпідставність, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено , що 07 грудня 2001 року ТОВ " Міжнародна компанія " Антарес" уклала з ОСОБА_7 інвестиційний договір №1 ( далі - Інвестиційний договір) , за умовами якого ТОВ " Міжнародна компанія " Антарес" приймала на себе зобов'язання своїми або залученими силами та коштами побудувати і передати у власність Інвестора квартиру №31 , кількість кімнат 4 загальною площею 188,2 кв.м та одне машиномісце в паркінгу , які знаходяться за адресою : АДРЕСА_3. Плановий термін введення будинку в експлуатацію IVквартал 2003 року (т.1 а.с.7,8)

Вартість квартири та машиномісця визначена сторонам в Додатку № 3 до даного Договору , який є невід'ємною його частиною ( п.1.2 Інвестиційного договору № 31).

Згідно додатку № 3 до Інвестиційного договору № 31 від 07 грудня 2001 року вартість квартири, яка вказана в п. 1.2 Інвестиційного договору становить 188,2 інвестиційній одиниці.

Вартість машиномісця, вказаного в п.1.2 Інвестиційного договору становить 20 інвестиційних одиниць.

Вартість однієї інвестиційної одиниці є динамічною і встановлюється Генеральним інвестором з урахуванням обсягів залучених коштів , готовність Об'єкта інвестування та інших чинників. На день укладення інвестиційного договору вартість однієї інвестиційної одиниці становить 1 600 грн.

Для внесення чергових платежів " Інвестор" зобов'язується отримати у " Генерального інвестора " рахунок щодо вартості однієї інвестиційної одиниці на день внесення коштів.

Пунктом 3.1 Інвестиційного договору передбачено, що Інвестор зобов'язаний оплатити вартість квартири та машиномісця , вказану в п.1.2 договору , у відповідності до " Графіка інвестування". Допускається дострокове виконання " Інвестором " своїх зобов'язань, передбачених п.2.2.21 цього договору та " Графіком інвестування".

Перерахування коштів " Інвестором " проводиться в безготівковому порядку на поточний рахунок або готівкою до каси " Генерального інвестора " на підставі виставленого останнім рахунку.( п.3.2 Інвестиційного договору ).

З наведеного випливає , що на день укладення Інвестиційного договору №31 від 07 грудня 2001 року вартість квартири та машиномісця становила 333 120 грн. (1600 х 208,2 і.о).

За даними отриманими з ПАТ " Державний експортно-імпортний банк України " 23 грудня 2003 року ОСОБА_7 сплатила ТОВ " МК " Антарес" 81 120, 00 грн., що за умовами укладеного договору становили частину вартості об'єкту інвестування .

Внесення позивачем зазначеної суми грошових коштів не оспорюється , проте позивач вважала , що саме така сума підлягала до сплати за інвестиційним договором.

Разом з тим, умовами Інвестиційного договору передбачено, що вартість квартири та машиномісця на 07 грудня 2001 року становила 333 120 грн.

У матеріалах справи відсутні дані про те, що зазначена сума була сплачена позивачем за інвестиційним договором і на ці обставини позивач не посилалася .

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)( ст. 610 ЦК України ).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору( ч.1 ст. 611 ЦК України ).

18 березня 2010 року розпорядженням № 09-А Генерального директора " Міжнародна компанія " Антарес " ОСОБА_8 було розірвано інвестиційний договір №31 на підставі п.п. 3.1,7.2 та 7.2.3 у зв'язку з несплатою ОСОБА_7 пайових внесків в повному обсязі на користь ТОВ " Міжнародна компанія " Антарес" згідно вказаного інвестиційного договору( т.2 а.с. 183).

З огляду на те , що ОСОБА_7 не оплатила встановлену інвестиційним договором вартість квартири та машиномісяця, ТОВ "Міжнародна компанія " Антарес" вправі була розірвати укладений з нею інвестиційний договір , у зв'язку з невиконанням його умов .

17 березня 2010 року будинок АДРЕСА_4 з підземним автопаркінгом , корпусами А і Б прийнято в експлуатацію, про що свідчить акт готовності об'єкта до експлуатації (т.1 а.с. 231 -239)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла( т.1 а.с. 170).

14 вересня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її бабусі , ОСОБА_7, в тому числі і пайових коштів , що знаходяться в ТОВ " Міжнародна компанія " Антарес" ( т.1 а.с. 167).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер, а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_10 ( т.1 а.с. 169, 170,175).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування" , якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Відмовляючи у задоволені позову , суд правильно виходив з того , що позивач не надала доказів в підтвердження того, що ОСОБА_7 повністю внесла пайові внески згідно Інвестиційного договору, а відтак відсутні підстави до визнання за нею права власності на квартиру.

Суд дав належну оцінку копії свідоцтва про внесення 100 % пайових коштів і обґрунтовано не взяв його до уваги, оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів в підтвердження внесення 100% пайової вартості квартири АДРЕСА_2 та машиномісця у підземному паркінгу за цією адресою.

До того ж зазначена копія свідоцтва без номера та дати його видачі і в цьому свідоцтві зазначено, що згідно договору про пайову інвестиційну участь у будівництві №31 від 14.04.2003 року ОСОБА_7 внесено 100 % пайової вартості , необхідної для отримання правовстановлюючих документів на квартиру та машиномісце, але вказаного договору суду не було надано позивачем ( т.1 а.с.201).

Відповідач заперечував проти укладення такого договору з ОСОБА_7 та видачі їй свідоцтва про внесення 100 % пайової вартості квартири та машиномісця.

05 липня 2012 року Головним управліннями житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради ( Київська міська державна адміністрація ) видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4 , секція А , яка складається з 4 кімнат , жилою площею 107,70 кв.м , загальною площею 189,90 кв.м. ОСОБА_4 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 29 червня 2012 року № 979-С/КІ ( т.2 а.с. 61).

З огляду на те , що позивачем не доведено його вимоги про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_4 у суду були відсутні підстави до визнання недійсним договору та свідоцтва про право власності на зазначену квартиру, видане ОСОБА_4 та наказ Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації № 979-С/КІ від 26.06. 2012 року про видачу свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_4

Посилання в апеляційній скарзі на висновок експертного дослідження № 35/14 від 01.09.14 , яким встановлено, що підписи від імені керівника ТОВ " МК " Антарес" ОСОБА_11 , електрографічні зображення яких містяться в графі " Генеральний директор" в електрофотокопії свідоцтва ТОВ " Міжнародна компанія " Антарес" про внесення 100% пайових коштів видане ОСОБА_7 без вказівки дати ; в графі " Генеральний директор " та в нижній частині сторінок електрофотокопії інвестиційного договору №31 між ТОВ " Міжнародна компанія " Антарес " між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 від 07.12.2001 та підписи від імені ОСОБА_11, електрографічні зображення яких містяться в графі : " Генеральний директор " в електрофотокопії свідоцтва ТОВ " Міжнародна компанія " Антарес" про внесення 100 % пайових коштів , видане ОСОБА_1 без вказання дати ; в графі " Генеральний директор" в електрофотокопії інвестиційного договору № 29 між ТОВ " Міжнародна компанія " Антарес" між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 19.01.2001 , виконані однією особою, не можуть бути взяті до уваги , оскільки для проведення дослідження не були надані оригінали документів , а надані електрофотокопії. Крім того, як пояснив представник ТОВ " Міжнародна компанія " Антарес" свідоцтво ТОВ " Міжнародна компанія " Антарес " про внесення 100 % пайових коштів ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_1 не видавалося і інвестиційний договір №29 між ТОВ " Міжнародна компанія " Антарес" між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 19.01.2001 року в матеріалах справи відсутній і сторони на нього не посилалися ( т.2 а.с. 107).

Судом з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, а тому колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 відхилити, рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді :