Справа № 344/9012/15-ц
Провадження № 2-о/344/193/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 02.01.2004 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №2. Від даного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає з батьком ОСОБА_2

Через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між подружжям погіршилось. Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. За таких обставин заявники вважають, що шлюб існує лише формально, шлюбні відносини вони не підтримують, а тому, примирення та збереження їхньої сім"ї є не можливим, спору щодо поділу спільного майна подружжя немає. Просили шлюб розірвати.

Крім цього між заявниками досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні їхньої спільної дитини ОСОБА_3, про що свідчить нотаріально посвідчений договір від 22.06.2015 року, відповідно до якого малолітній ОСОБА_3 залишається проживати з батьком, при цьому матір має право приймати участь у вихованні дитини.

В судовому засіданні заявники заяву підтримали в повному обсязі, просили задоволити.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги пояснення учасників процесу судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи згідно повторного свідоцтва про шлюб Серія І-НМ № 132724 від 17.06.2014 року сторони 02.01.2004 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №2 (а.с.12). Від даного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Сімейне життя у заявників не склалося. Сторони протягом тривалого часу не проживають разом, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. На даний час обоє із подружжя не знаходять підстав для примирення. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи заявники уклали нотаріально посвідчений договір про участь у вихованні та утриманні дитини НАО №391606 від 22.06.2015 року щодо сплати аліментів на дитину та участь у вихованні дитини, в якому обумовлено те, з ким із подружжя проживатиме дитина та умови її утримання після розірвання шлюбу (а.с.13).

Відповідно до ч.3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, заявники не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, сторони добровільно узгодили питання щодо проживання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 02.01.2004 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №2 розірвати.

На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. 112 Сімейного кодексу України, ст. 197, 234 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст. ст. 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 02.01.2004 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №2 розірвати.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд.

Суддя Пастернак І.А.