31.03.2015 Єдиний унікальний № 371/166/14-ц
Провадження №2/371/205/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року Миронівський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Пархоменко В.М.

при секретарі - Овчаренко В.С .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення

встановив:

У лютому 2014 року представник позивача звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 27 лютого 2007 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № Д 07-03-03 МК, згідно якого банк надав йому кредит на споживчі цілі у сумі 27 000 Євро зі сплатою 15% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 15 лютого 2011 року.

27 лютого 2007 року в забезпечення зобов"язання за кредитним договором між ними також був укладений договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надав у заставу автомобіль марки DAF 95FX, 2000 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 та причіп марки SREM BENALU д.н.з НОМЕР_2.

Відповідач ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконує, у зв"язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 09 січня 2014 року становить 44858,57Євро, що складає 487164,07 грн.

З метою погашення вказаної заборгованості представник позивача просить звернути стягнення на предмети застави.

У судове засідання представник позивача не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач також у судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечує у зв"язку з тим, що у договорі застави вказано прізвище позичальника ОСОБА_2 та невірно вказаний розмір процентів- 16% річних.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.55 Закону України "Про банки та банківську діяльність" відносини банка з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Нацбанку України і договорами між клієнтом та банком.

За кредитним договором банк зобов»язується видати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором(ст.1054 ЦК України).

Cудом установлено, що 27 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № Д 07-03-03 МК, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 27 000 Євро. (а.с.13-15).

Згідно п.1.3 договору строк повернення кредиту, процентів і винагороди здійснюється відповідно до графіка (додатку №1 до договору)(а.с.16).

У порядку забезпечення зобов"язання позичальника за кредитним договором № Д 07-03-03 МК від 27 лютого 2007 року між відповідачем та позивачем був укладений договір застави автотранспорту, за яким позивач передав у заставу транспортний засіб: автомобіль марки DAF 95FX, 2000 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 та причіп марки SREM BENALU д.н.з НОМЕР_2(а.с.17-19).

Відповідно до ст.638 ЦК України договір вважається укладеним з моменту досягнення сторонами у потрібній в належних випадках формі згоди з усіх істотних умов договору.

Як убачається з копії договору, при його укладенні сторони досягли згоди щодо всіх істотних його умов. Зокрема. п.1.3 передбачено, що строк повернення кредиту, процентів та винагороди здійснюється згідно Графіка погашення кредиту, процентів, винагороди (додаток №1 до даного договору).

Вказаний договір підписаний і позивачем, що свідчить про те, що він погодився з умовами укладення договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Судом установлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та відсотків за його користування відповідно до кредитного договору № Д 07-03-03 МК від 27 лютого 2007 року не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 09 січня 2014 року становила 44 858,57 Євро, що еквівалентно 487164,07 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6-9).

Згідно ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 1 Закону України "Про заставу" визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно ст.20 Закону України "Про заставу", ст.ст.589,590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Оскільки відповідач не виконує умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, тому у ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до умов укладеного договору виникло право звернути стягнення на предмети застави.

Згідно ст.19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

З вимог Закону України "Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень" з послідуючими змінами і доповненнями, із ст. 11, слідує, що обтяження рухомого майна реєструється в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.21 цього Закону до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна, що виникає на підставі договору (забезпечення виконання зобов'язань, застава).

З матеріалів справи вбачається, що договір застави автотранспорту від 27 лютого 2007 року зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.19).

Статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 статі 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень" якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Аналогічна умова міститься в договорі застави.

Посилання відповідача в письмових запереченнях на те, що в пункті "предмет договору" договору застави автотранспорту є помилки і це є підставою для відмови у задоволенні позову, суд не бере до уваги, оскільки відповідачем з цих підстав до Миронівського районного суду у грудні 2013 року був поданий позов про визнання недійсними кредитного договору та договору застави і рішенням Миронівського районного суду від 04 лютого 2014 року у задоволенні його вимог відмовлено (а.с.40-42).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 березня 2014 року вказане рішення залишено без змін (а.с.69-70).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Аналізуючи всі досліджені докази по справі, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки внаслідок невиконання ОСОБА_1 основного зобов'язання, позивач має право на задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч.1ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі в розмірі 3654грн.

На підставі ст.ст.526, 610, 572, 589, 590 ЦК України, Закону України "Про заставу", Закону України "Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень", керуючись ст.ст.8, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Передати у заклад ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, предмети застави:

-автомобіль марки DAF, МОДЕЛЬ 95FX, 2000 року випуску, д.н.з НОМЕР_1, № кузова/шасі НОМЕР_3;

- причіп марки SREM, МОДЕЛЬ BENALU, д.н.з НОМЕР_2, 2000 року випуску, тип Т/З: н/причіп бартовий -Е, № кузова/шасі :VFLCS3MDXW0000060, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1, а також комплект ключів від вказаного автомобіля, свідоцтва про реєстрацію зазначених транспортних засобів.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Д 07-03-03 МК від 27 лютого 2007 року в розмірі, який станом на 09 січня 2014 року становив 44858,57 ЄВРО, що в еквіваленті складає 487164,07грн. звернути стягнення на предмети застави :

- автомобіль марки DAF, МОДЕЛЬ 95FX, 2000 року випуску, д.н.з НОМЕР_1, № кузова/шасі НОМЕР_3;

- причіп марки SREM, МОДЕЛЬ BENALU, д.н.з НОМЕР_2, 2000 року випуску, тип Т/З: н/причіп бартовий -Е, № кузова/шасі : VFLCS3MDXW0000060, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 шляхом продажу з публічних торгів згідно чинного законодавства вказаних транспортних засобів ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, визначивши початкову вартість предмета застави на підставі висновку незалежного експерта.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати по справі в розмірі 3654грн.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення в Апеляційний суд Київської області через Миронівський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, можуть подати апеляційну скаргу в тому ж порядку і в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис В.М.Пархоменко

Згідно з оригіналом

Суддя В.М.Пархоменко