Справа № 645/997/15-ц
Провадження № 2/645/942/15
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2015 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді Шарка О.П.,
секретаря судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап!», третя особа Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
про захист прав споживачів, стягнення майнової та моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг, -
Позивач ОСОБА_3 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоні ап.!», третя особа: Фізична особа підприємець ОСОБА_4 про захист прав споживача, стягнення майнової та моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг. В обґрунтування позову вказав, що 29.01.2015 року між ним, як замовником та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_5, який діяв від імені та в інтересах Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап.!», було укладено Договір на туристичне обслуговування № 3 від 29.01.2015 року, за умовами якого туроператор зобовязався надати замовнику за його рахунок пакет туристичних послуг тур до Єгипту в готель Continental Plaza Beach на період з 06.02.2015 року по 13.02.2015 року на 4-х осіб (двоє дорослих та двоє дітей) та перельот з датою вильоту з аеропорту м. Харкова 06.02.2015 року о 14:00 год.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення
суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що представник відповідача не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином .
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Третя особа ФОП ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, 22.04.2015 року через канцелярію суду надав пояснення, в яких вказав, що позовні вимоги підтримує та просить суд провести судове засідання без його участі.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про туризм" туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).
Відповідно до ст. 5 цього ж Закону організацію та забезпечення створення туристичного продукту, реалізацію та надання туристичних послуг виключно здійснює туристичний оператор, який в установленому порядку отримав ліцензію на туроператорську діяльність. А туристичні агенти - це юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність в реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.
Судом встановлено, що 29.01.2015 року між ОСОБА_3 та туроператором Дочірне підприємство «А.Е.Т. Джоін ап.!» в особі Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, що діє на підставі Агентського договору №0359 від 30.01.2013 року, був укладений Договір на туристичне обслуговування № 3, за умовами якого відповідач зобовязався надати позивачу туристичні послуги з подорожі до Єгипту на 4-х осіб (двоє дорослих та двоє дітей) у період з 06.02.2015 року по 13.02.2015 року, зокрема організація проживання в готелі Continental Plaza Beach та перельот з датою вильоту з аеропорту м. Харкова 06.02.2015 року о 14:00 годині.
06.02.2015 року о 14:00 год. та на рейс № PS 7012 з Шарм ОСОБА_9 до м. Харкова 13.02.2015 року о 08:55 год.
06.02.2015 року в аеропорті м. Харкова представники авіакомпанії повідомили позивачу та його родині, що посадка на рейс № PS 7011 з м. Харкова до Шарм ОСОБА_9 призначений на 06.02.2015 року на 14:00 год. не здійснюється, оскільки він скасований за ініціативою туроператора ДП «А.Е.Т. Джоін ап.!».
В цей же день, 06.02.2015 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_5 та ДП «А.Е.Т. Джоін ап.!» з претензією про повернення сплачених грошових коштів за Договором на туристичне обслуговування № 3 від 29.01.2015 року.
Згідно із частинами першою, другою статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання.
Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно із частиною третьою статті 20 Закону України «Про туризм» договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній) формі відповідно до закону.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно із частиною десятою статті 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Так, частиною четвертою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
Також частиною першою статті 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно із частинами першою та другою статті 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.
Отже, майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків.
Відповідно до статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Згідно із частиною тринадцятою статті 20 Закону України «Про туризм» права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом.
Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, відповідно до частин першої, другої статті 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.
Як вбачається з Агентського договору №0359 від 30.01.2013 року, укладеного між Дочірнім підприємством «А.Е.Т. Джоін ап.!» як туроператором та фізичною особою підприємцем ОСОБА_5, предметом його є надання послуг туроператору з реалізації турпродукту шляхом укладення Договору на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем туроператора, а також здійснювати фактичні дії, що визначені Договором, із забезпечення надання туроператором тур продукту.
Відповідно до п. 6.1 Агентського договору, у випадку порушення (невиконання чи неналежного виконання) своїх зобовязань за договором однією із сторін, сторона, що порушила зобовязання, несе відповідальність відповідно до чинного законодавства України, а також виплачує іншій стороні неустойку згідно умов чинного договору.
З урахуванням того, що ФОП ОСОБА_5 як турагент забезпечив бронювання туристичного продукту і матеріальний збиток в розмірі вартості ненаданих послуг, завданий позивачу не з його вини, а з вини туроператора ДП «А.Е.Т. Джоін ап.!», саме з останнього слід стягнути на користь позивача завдані збитки.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Врахувавши вимоги розумності та справедливості, суд відзначає глибину душевних страждань позивача, який через одностороннє невиконання туроператором зобов'язань за договором про надання туристичних послуг зазнав душевних страждань, які полягають у порушенні життєвого укладу, планів на відпочинок, з туроператора підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн. на користь позивача.
Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5500,00 грн.
Стаття 12 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на правову допомогу.
Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
06 лютого 2015 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_10 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3512 від 28.07.2010 року) укладено Договір про адвокатську допомогу.
Згідно зі ст. 1 вищевказаного Закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій, поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Позивач вказав, що розмір витрат на юридичні послуги розраховувався з урахуванням фактично витраченого часу.
Згідно п. 3.1 Договору про адвокатську допомогу, клієнт зобовязується сплатити адвокату вартість юридичних послуг адвоката (гонорар), що надаються, у порядку та строки, визначені у додаткових угодах (замовленнях), які є невідємною частиною Договору, шляхом сплати виставлених Адвокатом рахунків за послуги.
Згідно квитанції б/н від 06.02.2015 року та розрахунку наданого до неї, сторонами визначено розмір гонорару за надання адвокатом правової допомоги, зокрема:
· консультація (2 години) вартістю 800,00 грн.;
· складання позовної заяви про захист прав споживачів та підготовка додатків до позовної заяви (6 годин) 2400,00 грн.
· участь в судових засіданнях 2300,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що представник позивача ОСОБА_10 приймав участь в судових засіданнях тривалістю 2 години 00 хвилин, докази вчинення інших процесуальних дій в матеріалах справи відсутні, а також зважаючи на часткове задоволення позовних вимог позивача, суд вважає, що розмір компенсаційних витрат на правову допомогу складає 974,40 грн. (при цьому сума розрахована наступним чином: 1218,00 грн. розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2015 року відповідно до ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет України»; 487,20 розмір компенсації за 1 годину роботи представника позивача(1218Х40%); 487,20 грн. (розмір компенсації за 1 годину роботи представника) Х 2 години роботи=974,40 грн.)
Питання щодо витрат по сплаті судового збору суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.
У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, витрати по сплаті судового збору в сумі 421,20 грн. відносяться на рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 610-611, 901-902 ЦК України, ЗУ «Про туризм», ЗУ «Про захист прав споживачів», суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап!», третя особа Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 про захист прав споживачів, стягнення майнової та моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг задовольнити частково.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Головуючий суддя: