АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1326/15 Головуючий 1 інст. - Макаров В.О.
Справа № 2012/2-404/11 Доповідач - Кружиліна О.А.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Кружиліної О.А.,

суддів колегії - Кіся П.В.,Макарова Г.О.,

за участю секретарів - Сементовської О.М., Шалімової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 01 грудня 2014 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми коштів за зобов'язанням, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних дій, -

в с т а н о в и л а :

26 жовтня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення просив стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 5 000,00 грн. за договором, 7 550,00 грн. за розпискою, 5 000,00 грн. додаткової суми за договором; судові витрати покласти на відповідачів в рівних частинах.

В обґрунтування позову зазначив, що 10 грудня 2009 року між сторонами було укладено договір про передачу завдатку у забезпечення договору купівлі-продажу, згідно з п.п. 1.1., 2.7., 6 договір укладався для забезпечення договору обміну.

Відповідно до зазначеного договору відповідачі взяли на себе зобов'язання: підготувати всі необхідні документи для перереєстрації нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, на іншого власника - позивача, в строк до 01 квітня 2010 року; зняти з реєстрації осіб, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, в строк до 01 квітня 2010 року; укласти у нотаріуса договір про перехід права власності на нерухомість за адресою: АДРЕСА_1, в строк до 05 квітня 2010 року 17 годин 00 хвилин; звільнити об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, та передати від нього ключі у строк до 20 грудня 2009 року.

Відповідно до зазначеного договору позивач взяв на себе зобов'язання: укласти у нотаріуса договір про перехід права власності на нерухомість за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2, в строк до 05 квітня 2010 року 17 годин 00 хвилин; у забезпечення договору обміну передати 5 000,00 грн. на час підписання договору.

Взяті на себе зобов'язання позивач виконав у повному обсязі.

Крім того, ідучи на зустріч відповідачам, позивач на виконання п.6 договору (доплата у розмірі суми, еквівалентної 2 000,00 доларів США) передав відповідачам 7 550,00 грн., що підтверджує розписка, яку підписали відповідачі.

Також позивач взяв на себе витрати по оформленню всіх правовстановлюючих документів на нерухомість за адресою: АДРЕСА_1, необхідних для переоформлення права власності.

Відповідачі безпідставно відмовляються виконати свої зобов'язання за договором, а саме обміняти нерухомість за адресою: АДРЕСА_1, на нерухомість за адресою: АДРЕСА_2, та звільнити нерухомість за адресою: АДРЕСА_1.

23 листопада 2010 року ОСОБА_4 звернулась з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3, в якій просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь завдану моральну шкоду в сумі 25 000 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що вона та ОСОБА_3 є співвласниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

У своїй частині домоволодіння вона проживає з двома неповнолітніми дітьми, а також братом ОСОБА_5, який також є власником частини домоволодіння.

10 грудня 2009 року вона уклала договір задатку на відчуження її частини домоволодіння по АДРЕСА_1, з ОСОБА_3 Її брат проти договору не заперечував, про що зробив відповідний напис на договорі.

Згідно з договором до 17 години 00 хвилин 05 квітня 2010 року планувалося оформити договір міни її з братом частини домоволодіння («кв.5») на дім АДРЕСА_2 з доплатою в сумі еквівалентній 2 000 доларів США.

ОСОБА_3 показував їй цей будинок близько трьох з половиною років тому. Дім являв собою будівлю з дерева і глини, з вікнами на рівні 1 м від землі, газу не було, електропостачання відрізане, однак ОСОБА_3 сказав, що все зробить, крім того, у брата буде окремий вхід.

Після підписання договору завдатку ОСОБА_3 забрав у неї та її брата всі документи, які у них були: свідоцтва про народження її та брата, її дітей, свідоцтва про смерть її батьків, свідоцтво про реєстрацію шлюбу між її батьками, її шлюбне свідоцтво, а також документи на їх частину домоволодіння. Він сказав, що зробить їй та брату паспорти замість втрачених, а також оформить спадщину.

Паспорти він оформив в квітні 2010 року, а спадщину оформив в кінці травня 2010 року. Також ОСОБА_3 оформив витяг БТІ на відчуження їх частини домоволодіння.

Вона неодноразово зверталась до ОСОБА_3, щоб він знову показав їй дім у Золочеві, а він відповідав, що коли все оформлять, тоді і будинок побачать.

Дивлячись на таку поведінку ОСОБА_3, вона сказала, що не бажає робити обмін їх частини домоволодіння на те, в чому неможливо жити. Вона пообіцяла повернути всі грошові кошти, що брала: завдаток та гроші, які брала по розписках, а також те, що він витратив при оформленні паспортів і спадщини, всього близько 12 500 грн.

У відповідь ОСОБА_3 став вимагати 25 000 - подвійний завдаток і сказав, що не поверне їй та брату документи, вривався до них пізно ввечері та погрожував розправою. У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не повертав їй документи вона не змогла оформити договір завдатку на дім у Ново-Водолазькому районі Харківської області, не мала можливості виставити на продаж їх квартиру, оформитися на роботу.

За час протиправних, незаконних дій ОСОБА_3 вона та її діти зазнали страждань внаслідок фізичного і психічного впливу з боку ОСОБА_3 вона була позбавлена можливості жити повноцінним життям, реалізовувати свої плани та можливості.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 01 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення,я ким стягнути з відповідачів на користь позивача суму подвійного завдатку 10 000 грн., а також суми боргу за розписками в загальній сумі 7 550 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що строк позовної давності було перервано після подання позовної заяви.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_3 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень статті 257 ЦК України та статей 7, 10, 11,57-61, 209, 212-215 ЦПК України, а також тих обставин, що позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення подвійного завдатку та позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди в суді не доведені, а щодо позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення 7 550 грн. за розписками від 17.12.2009 року; 24.01.2010 року; 09.03.2010 року сплив строк позовної давності, оскільки останній звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів у липні 2014 року і ОСОБА_4 подана заява до суду про застосування строків позовної давності ( а.с. 112-113).

З таким висновком суду першої інстанції, судова колегія погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 на час укладання з ОСОБА_4 договору про передачу завдатку у забезпечення договору обміну не був власником будинку АДРЕСА_2 і не мав повноважень укладати такий договір.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України , судова колегія судової палати, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 01 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя-

Судді колегії-