РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2418/15-ц

пр. № 2-о/759/134/15

13 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого Морозова М.О.

при секретарі Захарчук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Київська міська рада, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про встановлення юридичного факту належності на праві власності будинку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення того факту, що йому на праві власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. При цьому, посилається на те, що рішенням виконкому Білицької селищної ради депутатів трудящих від 30.01.1958 р., затвердженого рішенням виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих від 07.07.1958 р., йому надано під забудову земельну ділянку в розмірі 0, 7 га в АДРЕСА_2. На вказаній земельній ділянці буд збудовано житловий будинок, про що Білицькою селищною радою було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок від 02.11.1964 р. Проте, правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок втрачені, а їх відновлення у позасудовому порядку є неможливим, бо його звернення до відповідних державних органів позитивних результатів не дали, хоча згідно інформаційної довідки Київського міського БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна НОМЕР_1 від 18.09.2014 р. будинок АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Білицької селищної ради 02.11.1964 р.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заяву підтримав.

Заінтересовані особи Київська міська рада, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві належним чином про час, місце слухання справи повідомлялись, її представники в судове засідання не з'явилися повторно, тому суд, враховуючи думку представника заявника, матеріали та обставини справи, вважає за можливе розглянути справу без участі представників заінтересованих осіб.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Білицької селищної ради депутатів трудящих від 30.01.1958 р., затвердженого рішенням виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих від 07.07.1958 р., ОСОБА_1 було надано під забудову земельну ділянку в розмірі 0, 07 га в АДРЕСА_2. 22.08.2007 р. відповідно до рішення Київської міської ради №314/2148 земельну ділянку площею 0, 007 га було передано у власність ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд на АДРЕСА_1 і відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 вказана земельна ділянка належить ОСОБА_1 на праві вланості та має кадастровий номер НОМЕР_3. Згідно інформаційної довідки Київського міського БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна НОМЕР_1 від 18.09.2014 р. будинок АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Білицької селищної ради 02.11.1964 р. (а.с.10-12, 18, 21).

Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснено в п.17 постанови №5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (із послідуючими змінами до доповненнями), суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і не має можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документа про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Дослідженими доказами по справі підтверджується факт того, що житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Біличської селищної ради 02.11.1964 р. Тобто, суд робить висновок про те, що ОСОБА_1 видавався правовстановлюючий документ на вказаний будинок, після чого ОСОБА_1 провів його держану реєстрацію в Київському міському БТІ. Однак, як зазначає заявник в заяві та пояснив його представник в судовому засіданні, та вбачається з копій архівних довідок, в наявності свідоцтва про право власності на будинок не виявлено (а.с.15-18, 19, 20).

ОСОБА_1 подав заяву про встановлення факту належності йому на праві власності житлового будинку, що не вирішується в порядку окремого провадження, бо це не є ідентичним правовому розумінню встановленню в судовому порядку факту володіння жилим будинком.

Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна підтвердило факт державної реєстрації житлового будинку ОСОБА_1 за останнім та на підставі правовстановлюючого документа у вигляді свідоцтва про право власності, отже такий правовстановлюючий документ та будинок існував у наявності.

Між тим, як вбачається з копії технічного паспорту садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1, виготовленого в 2014 р. Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та довідки цього бюро про показники об'єкта нерухомості від 07.10.2014 р., житловий будинок, на який було видано правовстановлюючі документи, знесено (а.с.4-9).

В судовому засіданні представник заявника пояснив, що будинок, що був у 1964 р. побудований ОСОБА_1, в 1996 р. був знесений, і від нього залишився лише фундамент, а на земельній ділянці стоїть лише прибудова до житлового будинку. У заяві ОСОБА_1 не йдеться про вчинення певних процесуальних дій відносно прибудови до житлового будинку.

Отже, вказане свідчить про те, що не може встановлюватись факт належності на праві власності жилого будинку, відносно якого є дані про державну реєстрацію права власності на такий жилий будинок за ОСОБА_1, та при ситуації, коли даного будинку вже не має в природі.

Таким чином, пояснення представника заявника, письмові докази по справі підтверджують безпідставність заяви ОСОБА_1 щодо встановлення факту належності ОСОБА_1 на праві власності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215, 256-259 ЦПК України суд-

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні заявиОСОБА_1, заінтересовані особи: Київська міська рада, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м.Києві про встановлення юридичного факту належності на праві власності будинку.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційні скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копій його рішення.

Суддя