АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А.І.

суддів: Литвинюк І.М., Міцнея В.Ф.

при секретарі: Лук»янишиній М.В.

з участю сторін: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Водяної І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної філармонії Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОКУ «Чернівецька обласна філармонія» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецької обласної філармонії Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що в період з 26 січня 1998 року по 10 вересня 2012 pоку, він працював артистом балету Заслуженого Буковинського ансамблю пісні і танцю, у Чернівецькій обласній філармонії.

Весь цей період він проживав у гуртожитку філармонії за адресою АДРЕСА_1 та з 03.01.2003 року по даний час зареєстрований за зазначеною адресою. Після звільнення з роботи, на неодноразові його спроби зайти до гуртожитку, з метою проживання, чергові гуртожитку не пропускають його в гуртожиток, перешкоджають проживанню, мотивуючи тим, що в.о. генерального директора філармонії Візнюк А.Ю. заборонив йому проживати в кімнаті гуртожитку.

_________________________________________________________________________

№ 22ц/794/271/2015 р. Головуючий у І інстанції:Волошин С.О.

Категорія: 30 Суддя-доповідач: Владичан А.І.

Він також звертався у прокуратуру та управління культури про порушення його права проживати у наданій йому кімнаті гуртожитку, однак безрезультатно.

Іншого місця для проживання він не має, у зв'язку з чим, весь час ходить для ночівлі по знайомим та друзям, або їздить до батьків у м. Хотин, на що за цей період більше 2-х років витрачав кошти на проїзд, тоді як він має повне право проживати в гуртожитку, за місцем своєї реєстрації.

Рішеннями Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.09.2013 р. та 17.09.2014 pоку, визнано його право проживати в гуртожитку та зобов'язано Чернівецьку обласну філармонію усунути перешкоди в користуванні гуртожитком, шляхом вільного доступу до місця постійного проживання та вселити його в кімнату гуртожитку, однак керівництво філармонії ігнорує судові рішення, чинить перешкоди у вселенні, або надає койко-місце в кімнаті, де проживає його колишня дружина із 4-ма дітьми, з якою він розлучений з 23.10.2008 р.

Вважає, що внаслідок не вселення його в гуртожиток, він був позбавлений місця проживання, що завдало значної матеріальної та моральної шкоди. Постійні хвилювання про те, де йому сьогодні переночувати, помитися, перевдягнутися, тримало його у постійній нервовій та психологічній напрузі. Після перебування в такому сильному депресивному стані, який посилювався з кожним днем все дужче, він постійно приймав заспокійливі засоби, оскільки не відчував себе людиною: а безхатченком, якого не може захистити держава, тому у нього погіршилося самопочуття, почався сильний головний біль та душевні страждання. Завдану йому моральну шкоду оцінює в 10000 гривень.

Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з Чернівецької обласної філармонії на його користь матеріальну шкоду в сумі 20000 грн. та заподіяну моральну шкоду в сумі 10000 грн., а всього на загальну суму 30000 гривень. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 10000 гривень моральної шкоди, в іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОКУ «Чернівецька обласна філармонія» подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди, полягає в неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, та порушенні судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи. Просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю, у зв'язку із безпідставністю.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги того факту, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про витрачання ОСОБА_1 коштів на придбання лікарських препаратів, які можуть свідчити про понесення позивачем витрат на лікування. При постановленні рішення судом не враховано положення п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оскільки не з'ясовано наявність такої шкоди, протиправність заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Також зазначає, що керівництво установи не чинить перешкоди щодо проживання позивача в гуртожитку, що підтверджується навіть надісланим ОСОБА_1 рекомендованим листом №209 від 26.09.2014 року, в якому було вказано, що він може бути вселений в кімнату №2 на 1-му поверсі гуртожитку, проте і на даний час ОСОБА_1 по невідомим причинам не вселяється та не проживає за вказаною адресою . Просила скасувати рішення суду першої інстанції і постановити нове, яким в повному обсязі відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, у зв'язку із їх безпідставністю.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, якщо неповно з'ясовано судом обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що з жовтня 2012 року по даний час відповідач по справі свідомо чинить перешкоди ОСОБА_1 в реалізації його права на проживання в гуртожитку, чим порушує його конституційні права. Численна переписка позивача з правоохоронними органами, Управлінням культури і безпосередньо відповідачем по справі, також свідчить про заподіяну позивачу ОСОБА_1 значних душевних страждань та як наслідок, - порушення соціальних зв'язків і звичайного укладу життя позивача.

Однак, колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували розмір понесених ним матеріальних витрат, у зв'язку з чим правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди. .

Разом з тим, суд помилково прийшов до висновку про задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 гривень.

У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено , що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості

В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз'яснено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач обґрунтовував позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень тим, що в результаті тривалих неправомірних дій відповідача, а саме те, що відповідачем чинились перешкоди в реалізації його права на проживання в гуртожитку, відсутності вільного доступу до місця його постійного проживання, необхідно було здійснювати додаткові моральні та фізичні зусилля, направлені на відновлення порушених прав, що призвело до душевних страждань, перебування у постійній нервовій та психологічній напрузі.

В порушення вимог ст.ст.213,214 ЦПК України суд першої інстанції, не з'ясував, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями чи бездіяльністю вони заподіяні, з чого виходив позивач при встановленні суми завданої йому моральної шкоди.

У відповідності до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В свою чергу, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів щодо дійсності завдання йому моральної шкоди.

Окрім того, виконання рішення суду про вселення позивача здійснюється державною виконавчою службою відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», а тому його вимоги до відповідача щодо виконання рішення про вселення є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, колегія судді приходить до висновку що в матеріалах справи відсутні докази, які б дали підставу для задоволення позову про стягнення моральної шкоди, оскільки відсутні необхідні факти та обставини, а саме наявність моральної шкоди, протиправна поведінка заподіювача, докази, на підставі яких можна зробити такі висновки, та причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями та шкодою. Обставини, викладені позивачем, не відповідають такими, що зумовлюють наявність усіх вищевказаних умов.

Оскільки позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що внаслідок дій відповідача йому була завдана шкода, та не доведена наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями, то суд першої інстанції необґрунтовано вважав, що є підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Таким чином рішення суду першої інстанції внаслідок неправильного застосування норм матеріального закону підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України у справі слід провести розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Чернівецької обласної філармонії Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації задовольнити .

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2014 року, в частині стягнення моральної шкоди, скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Чернівецької обласної філармонії Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації про стягнення 10000 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОКУ «Чернівецька обласна філармонія» 150 гривень відшкодування витрат пов'язаних зі сплатою судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: