Провадження № 2/263/735/2015
Справа № 263/1041/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 р. Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого - судді Папаценко П.І. при секретарі Безвербній І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в процесі судового розгляду замінивши його на належного відповідача ОСОБА_2 Позовні вимоги обґрунтувала наступним.

Згідно свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 11.08.1994 року, зареєстрованого в МКП «Маріупольске БТІ», квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності її батькам: матері - ОСОБА_3 та батьку - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 10.06.2004 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області. Після смерті батька в порядку спадкування її мати, ОСОБА_3, була визнана спадкоємцем майна, а саме ? частки квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. У зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3, відкрився спадок, у тому числі на квартиру АДРЕСА_1. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, іншим спадкоємцем є її брат ОСОБА_2, відповідач по справі, котрий не звертався до Першої Маріупольської державної контори із заявою про прийняття спадщин. У державній нотаріальній конторі, нотаріусом Матвєєвою Н.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частку вказаної квартири, оскільки мати, ОСОБА_3 належним чином не зареєструвала за собою право власності на ? частку квартиру в БТІ, тому вона вимушена звернутися до суду з позовом, який просить задовольнити, та визнати за нею право власності на ? частину вказаної квартиру, як спадщину після померлої матері.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач в судовому засіданні не був присутнім, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував, позов визнав в повному обсязі.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши представлені в справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Батьками ОСОБА_1, позивача по справі, є: ОСОБА_4, та ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2, видане 03.10.1969 року (а.с.8).

Згідно свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 11.08.1994 року, зареєстрованого в МКП «Маріупольске БТІ», квартира АДРЕСА_1, загальною площею 62 кв.м., житловою - 36,4 кв.м., належала на праві власності батькам ОСОБА_1: матері - ОСОБА_3 та батьку - ОСОБА_4.

При цьому слід зазначити, що згідно ст.ст. 60,70 СК України, ст.ст.368,370,372 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловіку на праві спільної сумісної власності і частки дружини та чоловіка є рівними.

Ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 з дружиною ОСОБА_3 були власниками спільної власності - квартири АДРЕСА_1, при цьому враховуючи рівність їх часток, кожному із них належало по ? частки.

Згідно свідоцтва про смерть (серії НОМЕР_3) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, мати позивача з часу реєстрації шлюбу з 26.02.1969 року з ОСОБА_4 до часу його смерті, постійно проживала разом з ним й була зареєстрована у даній квартирі, тобто вважається такою, що фактично спадщину у вигляді ? частини даної квартири після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 19.04.2006 року, виданим державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори (а.с.17).

Однак право власності на ? частку вказаної квартири спадкоємецею ОСОБА_3 не було належним чином зареєстроване у державних органах реєстрації прав на нерухоме майно.

Надані Першою Маріупольською нотаріальною конторою документи свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_3 не звертався.

Згiдно з ч.1 ст.1261 ЦК України в першу чергу право на успадкування за законом має один з подружжя та дiти спадкодавця.

Згідно зі ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою державного нотаріусу Першої Маріупольської державної нотаріальної контори Матвєєвою Н.В. від 19.01.2015 р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_3, яке складається з ? частки квартири АДРЕСА_1 в зв'язку з подачею спадкоємцем документів, які не відповідають вимогам законодавства і не можуть бути прийняті як правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на вказану квартиру.

Так, право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 спадкоємецею ОСОБА_3 не було належним чином зареєстроване у державних органах реєстрації прав на нерухоме майно.

Таким чином, оформити право власності на спадщину за допомогою нотаріуса позивач ОСОБА_1 не може, оскільки у встановленому законом порядку право власності на ? частку вказаної квартири за спадкодавцем не зареєстроване.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Беручи до уваги ту обставину, що померла ОСОБА_3 за своє життя не зареєструвала належним чином право власності на ? частку квартири, відповідач ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_3 не звертався, тому суд вправі визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартиру, як за єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_3, яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 10, 11, 197 ч. 2, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 328, 331, 1261 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня оголошення рішення.

Суддя П.І. Папаценко