Справа № 162/1065/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Хомич В.І.
Провадження № 22-ц/773/566/15 Категорія: 43 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.,

при секретарі Шугаловій О.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Лясковця В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання права користування житловим приміщенням за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Любешівського районного суду від 24 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 вересня 2011 року між нею та ОСОБА_5 було укладено шлюб. Від цього шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

10 травня 2014 року її чоловік ОСОБА_5 внаслідок дорожньо-транспортного зіткнення трагічно загинув.

За життя її чоловік проходив службу в Луцькому прикордонному загоні в період з 18 червня 2004 року по 12 вересня 2008 року в пункті пропуску Дольськ Любешівського району.

07 листопада 2006 року на підставі рішення гарнізонної житлової комісії та ордеру отримав жиле приміщення площею 34,42 кв. м. в АДРЕСА_1 , на яке в подальшому було укладено договір найму.

Після смерті чоловіка вона з донькою не може користуватись спірною квартирою та реалізувати своє право на житло, оскільки листом відповідача їй в цьому відмовлено.

Тому просила визнати за нею та неповнолітньою дочкою право користування житловим приміщенням та зобов`язати відповідача укласти з нею окремий договір найму за вказаною адресою та стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Любешівського районного суду від 24 лютого 2015 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту з`ясування цих обставин та порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем тієї обставини, що після одруження із ОСОБА_5 вона вселилась у спірну квартиру та що ця квартира була її постійним місцем проживання, а тому не вбачав правових підстав для визнання за позивачем і її неповнолітньою донькою права користування цією квартирою.

Такі висновки суду є правильними.

Зокрема, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 проходив службу в Луцькому прикордонному загоні з 18.06.2004 року по 12.09.2008 року в пункті пропуску "Дольськ" Любешівського району Волинської області (а.с. 5). На підставі протоколу №5 засідання гарнізонної житлової комісії м. Луцьк Державної прикордонної служби України від 07.11.2006 року начальником КЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_6 було видано ОСОБА_5 ордер №63 (не вказано дату) від 2006 року на право зайняття службового жилого приміщення площею 34,42 м. кв. за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 4).

Ордер було видано на одну особу, так як ОСОБА_5 на той час не був одружений.

В подальшому між начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено договір найму службового жилого приміщення в будинках державного житлового фонду (без дати, місяця, року укладання) на квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 6).

Представник відповідача у суді апеляційної інстанції підтвердив, що після зміни поштової адреси, надане ОСОБА_5 житло має адресу: АДРЕСА_1 , де останній зареєструвався 31.07.2008 року (а.с. 10).

З довідки військової частини № НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_5 проходив службу у Луцькому прикордонному загоні з 18.06.2004 по 26.06.2008, з 15.12.2009 по 28.01.2012, з 30.10.2013 по 10.05.2014 року (а.с. 107).

17.09.2011 року між ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб ВДРАЦС Шацького РУЮ Волинської області, актовий запис №31(а.с. 13).

Згідно з відміткою у паспорті, позивач ОСОБА_1 як на час укладення шлюбу, так і після цієї дати була зареєстрована у с. Гаївка Шацького району, з 05.04.2012 року до 02.08.2012 року зареєстрована по місцю проживання у АДРЕСА_4 .

В суді апеляційної інстанції представник позивача стверджувала, що після укладення шлюбу, позивач вселилась у спірну квартиру, однак фактично проживали разом з чоловіком на приватній квартирі, оскільки місце проходження служби с. Піща Шацького району знаходиться на значній відстані від с. Дольськ Любешівського району, де розташована квартира її чоловіка.

Також представник позивача пояснила, що у зв`язку з особливостями проходження служби ОСОБА_5 змушений був переїзджати до місця свого призначення, і разом з ним переїзджала і його дружина ОСОБА_1 , тому відсутність у спірному житлі обумовлена поважними причинами.

З 08.02.2012 року до 27.11.2013 року ОСОБА_5 проходив службу в Чернігівському прикордонному окрузі.

У 2012 році, після переїзду за місцем служби чоловіка, ОСОБА_1 знялась з реєстрації у с. Гаївка Шацького району, та зареєструвалась у м. Чернігів на приватній квартирі для підтвердження факту переїзду сім`ї військовослужбовця з метою одержання грошової допомоги, виплата якої без представлення довідки про реєстрацію не проводилась.

22.08.2012 року ОСОБА_1 зареєструвалась на попередньому місці проживання у АДРЕСА_5 (а.с. 15-17), де ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_5 і ОСОБА_1 народилась дочка ОСОБА_4 , про що зроблено актовий запис №71 від 18.09.2012 року ВДРАЦС Шацького РУЮ Волинської області (а.с.14).

З 29.11.2013 року ОСОБА_5 приступив до виконання службових обов`язків у відділі прикордонної служби "Рівне" Луцького прикордонного загону, що розташований в Любомльському районі Волинської області (а.с. 69).

10.05.2014 року ОСОБА_5 по дорозі до свого місця проживання у село Гаївка, Шацького р-ну Волинської області загинув внаслідок дорожно-транспортної пригоди. Відповідно до Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 23.06.2014 року загибель (смерть) настала під час проходження ним військової служби, в позаслужбовий час та не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 75-78).

Після смерті чоловіка позивачка 15.08.2014 року знялась з реєстрації місця проживання із с. Гаївка Шацького р-ну Волинської області і фактично проживає з дочкою без реєстрації в АДРЕСА_6 у батьків чоловіка.

Відповідно до ст. 65 ЖК України особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Отже, виходячи з положень ст. 65 ЖК України, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. І ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пояснення представника позивача зводяться до того, що ОСОБА_1 та неповнолітня донька, а також квартиронаймач ОСОБА_5 вселившись не проживали у цій квартирі з поважних причин.

Однак, при вирішенні указаного спору доведенню підлягають обставини щодо дотримання порядку вселення ОСОБА_1 та малолітньої дитини, тривалість проживання, а не причина непроживання у спірній квартирі.

Вказані вище докази про переїзд позивача за місцем служби чоловіка ОСОБА_9 , реєстрація позивача при переїзді до нових місць служби з метою одержання грошової допомоги у зв`язку з переїздом сім`ї військовослужбовця, проживання позивача разом з чоловіком на приватних квартирах у зв`язку з віддаленістю місць проходження служби від с. Дольськ, де розташована спірна квартира, проходження ОСОБА_9 служби у 2011 році, на час одруження, у с. Піща Шацького району, тобто, у віддаленому від с. Дольськ населеному пункті і проживання у зв`язку з цим на приватній квартирі, показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 спростовують доводи позивача про те, що вона після укладення шлюбу вселилась у спірну квартиру і вказують, що у цю квартиру вона та неповнолітня дитина не вселялись та у ній не проживали, про що обґрунтовано зазначив суд у рішенні. Також слід зазначити, що названі свідки даючи показання та відповідаючи на запитання зазначали про періодичний приїзд (навідування) у квартиру ОСОБА_5 та його батьків у період служби у Луцькому прикордонному загоні, про вселення ОСОБА_1 та її проживання жоден свідок не ствердив.

Доводи позивача про здійснення догляду за територією біля будинку і за будинком не дають правових підстав для визнання права користування спірним житлом. Крім того, з показань свідка ОСОБА_2 вбачається, що здійснювати догляд за квартирою покійний син доручив працівнику прикордонної служби ОСОБА_12 , який даючи показання, як свідок, указав, що з 2011 року має ключі від квартири, взимку періодично опалює, при потребі ночує у ній, позивача ОСОБА_1 ніколи не бачив.

Твердження апелянта про оплату житлово-комунальних послуг, наявність особистих речей не підтверджені належними доказами. Наявна на а.с. 123 квитанція вказує на разову сплату коштів позивачем у сумі 50 грн. 04.02.2013 року.

Та обставина, що у квартирі знаходились і знаходяться меблі і особисті речі ОСОБА_5 не є доказом вселення у спірне житло ОСОБА_1 , так як ще до одруження ОСОБА_5 одержав ордер на квартиру і проживав у ній.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, яке постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Любешівського районного суду від 24 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: