_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7662/14-ц
Провадження № 2/520/844/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Огренич І.В.

при секретарі - Камінській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа ОСОБА_2 про зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить зняти арешт та заборону відчуження з належних йому транспортних засобів: ГАЗ 2410 д/н НОМЕР_3, SUZUKI GRANDVITARA д/н НОМЕР_2, MITSUBISHI PAJERO д/н НОМЕР_1, накладений постановою старшого державного виконавця Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції Мельниченко А.В. від 14 червня 2013 року та зняти арешт та заборону відчуження з належного йому нерухомого майна, накладений постановою старшого державного виконавця Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції Мельниченко А.В. від 16 липня 2013 року. При цьому позивач посилається на те, що 01 лютого 2013 року постановою старшого державного виконавця Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції Мельниченко А.В. було відкрито виконавче провадження № 36365811 на підставі виконавчого листа №1512/10650/2012, виданого 29 січня 2013 року Київським районним судом м. Одеси, про стягнення зі ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 у розмірі 2500 гривень, безстроково. У 2013 році по виплаті аліментів у позивача утворилась заборгованість, внаслідок чого Другим Київським ВДВС постановою від 14 червня 2013 року було накладено арешт на належні ОСОБА_1 транспортні засоби: ГАЗ 2410 д/н НОМЕР_3, SUZUKI GRANDVITARA д/н НОМЕР_2, MITSUBISHI PAJERO д/н НОМЕР_1 та заборону відчуження будь-якого майна та постановою від 16 липня 2013 року було накладено арешт на все належне ОСОБА_1 нерухоме майно. Позивач зазначив, що він повністю погасив заборгованість, але арешт та заборону відчуження виконавчою службою з його майна не зняти у зв'язку із тим, що виконавче провадження не завершено, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом, оскільки наявність арешту та заборони не дає можливості розпоряджатись власним майном.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просили їх задовольнити.

Представник Другого Київського ВДВС ОМУЮ у судовому засідання заперечувала проти задоволення позову посилаючись на те, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення виконання рішення і, оскільки аліменти стягуються безстроково, немає підстав для його зняття.

Третя особа ОСОБА_2 та її представник, в ході розгляду справи, заперечували проти задоволення позову посилаючись на те, що зняття арешту позбавить її аліментів, унеможливить виконання судового рішення та поставить її у скрутне матеріальне становище. Крім того, ОСОБА_2 стверджувала, що у вересні місяці 2013 року не отримувала від позивача поштові перекази по квитанціям №0081 від 10 вересня 2013 року, №0097 від 12 вересня 2013 року, №0098 від 12 вересня 2013 року, №0099 від 12 вересня 2013 року і тому заборгованість позивачем за аліментами не погашена. У судове засідання 18 березня 2015 року ОСОБА_2 не з'явилась, повідомлялась належним чином.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2012 року (справа №1512/10650/2012) стягнуто зі ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з 03 серпня 2012 року, безстроково. 29 січня 2013 року Київським районним судом м. Одеси виданий виконавчий лист №1512/10650/2012 на підставі якого 01 лютого 2013 року Другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №36365811.

20 березня 2013 року розрахунком державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Мельниченко А.В. встановлена заборгованість по аліментам ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі 17 338,85 гривень, станом на 28 лютого 2013 року.

14 червня 2013 року постановою другого Київського ВДВС ОМУЮ по виконавчому провадженню №36365811 накладений арештна належні ОСОБА_1 транспортні засоби: ГАЗ 2410 д/н НОМЕР_3, SUZUKI GRANDVITARA д/н НОМЕР_2, MITSUBISHI PAJERO д/н НОМЕР_1 та накладено заборону відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

14 липня 2013 року постановою другого Київського ВДВС ОМУЮ по виконавчому провадженню №36365811 накладений арешт на все належне ОСОБА_1 нерухоме майно та накладено заборону відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження №36365811, оглянутих у судовому засіданні на день проголошення рішення, заборгованість по аліментам з боку ОСОБА_1 повністю погашена, що підтверджується розрахунком старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Мельниченко А.В. від 17 березня 2015 року, та відповідно платіжних доручень, поштових квитанцій, видаткових касових ордерів про поштові перекази та довідки СТОВ Агрофірма «Нива», залучених до матеріалів справи.

Також, представником позивача наданий до матеріалів справи лист Одеської дирекції Поштамту №12/61-70К від 05 березня 2015 року, який підтверджує отримання ОСОБА_2 аліментів по квитанціям №0081 від 10 вересня 2013 року, №0097 від 12 вересня 2013 року, №0098 від 12 вересня 2013 року, №0099 від 12 вересня 2013 року, що спростовує її позицію щодо наявності заборгованості з аліментів по вказаних квитанціях.

Крім того, у судовому засіданні учасники процесу не заперечували щодо залишення під арештом частини майна, для забезпечення гарантій виконання рішення суду щодо стягнення аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.ст. 319 - 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

При цьому, суд бере до уваги те, що виконання рішення суду про стягнення аліментів може забезпечуватися наявністю арешту на частину майна, а також згоду на це учасників процесу.

При таких обставинах, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково та скасувати арешт накладений на транспортні засоби ГАЗ 2410 д/н НОМЕР_3 та MITSUBISHI PAJERO д/н НОМЕР_1 та зняти заборону відчуження будь-якого майна та нерухомого майна, накладені постановами старшого державного виконавця Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції Мельниченко А.В. від 14 червня 2013 року та від 16 липня 2013 року по виконавчому провадженню №36365811.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.3,321,391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зняти арешт накладений на транспортний засіб ГАЗ 2410 д/н НОМЕР_3 і транспортний засіб MITSUBISHI PAJERO д/н НОМЕР_1 та заборону відчуження будь-якого майна, що накладені постановою старшого державного виконавця Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції Мельниченко А.В. від 14 червня 2013 року у виконавчому провадженні ВП №36365811.

Зняти арешт з належного ОСОБА_1 будь-якого нерухомого майна, накладений постановою старшого державного виконавця Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції Мельниченко А.В. від 16 липня 2013 року у виконавчому провадженні ВП№36365811, в інший частині у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Огренич І. В.