Справа №592/8350/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Алфьоров А. М.
Номер провадження 22-ц/788/853/15 Суддя-доповідач - Гагін М. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 20 березня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до прокуратури Сумської області, Сумського міського відділу УМВС України у Сумській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 14 листопада 2011 року постановою слідчого прокуратури Зарічного району м. Суми, молодшого радника юстиції Горобця С.М. була порушена кримінальна справа відносно неї за фактами отримання хабарів від ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у сумі 3000 грн. за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Постановою слідчого прокуратури Зарічного району м. Суми Горобця Є.М. від 21 листопада 2011 року позивачці був обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Постановами слідчого прокуратури Зарічного району м. Суми Горобця Є.М. від 28 листопада 2011 року та від 08 грудня 2011 року позивачку було притягнуто в якості обвинуваченого і пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.368 КК України, а також постановою від 25 листопада 2011 року та протоколом від 05 грудня 2011 року було накладено арешт на належне їй майно.

Постановою слідчого прокуратури Зарічного району м. Суми Горобця Є.М. від 06 грудня 2011 року позивачка була відсторонена від посади помічника санітарного лікаря відділення гігієни харчування Сумської міської санітарно-епідеміологічної станції.

Наказом головного лікаря Сумської міської санітарно-епідеміологічної станції Черняка О.М. від 16 грудня 2011 року за № 106-С була відсторонена від посади з 16 грудня 2011 року.

З огляду на те, що головний лікар відмовився надати їй іншу роботу з посиланням на її відсутність, прокурором Зарічного району м. Суми Титором Д. на ім'я головного лікаря СЕС Черняка О.М. був направлений лист від 20 грудня 2011року за № 96/6234 вих.11 з роз'ясненням, що відсторонена від посади особа може під час розслідування і судового розгляду справи обіймати іншу посаду на цьому ж місці роботи, у даному випадку - не пов'язану зі здійсненням контролю за додержанням санітарного законодавства (проведенням перевірок, складанням протоколів про порушення тощо). Не зважаючи на наявність такого листа прокурора м. Суми, іншої посади головним лікарем Сумської СЕС позивачці надано не було.

Заробітна плата за період часу з 16 грудня 2011 року і надалі не виплачувалася.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 жовтня 2012 року ОСОБА_3 засуджена за ст.368 ч.3 КК України із застосуванням ст.69 КК України до позбавлення волі на строк два роки з позбавленням права обіймати певні посади в державним установах, пов'язані з контролем санітарного законодавства на строк один рік без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України звільнена від відбування основного покарання з випробуванням строком на один рік. На підставі ст.75 КК України покладено обов'язки не виїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації в органах кримінало-виконавчої системи.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 11 грудня 2012 року вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 жовтня 2012 року скасовано у зв'язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, однобічністю і неповного досудового та судового слідства, а кримінальна справа направлена на додаткове розслідування прокурору м. Суми.

Додаткове досудове слідство по кримінальному провадженню здійснювалося слідчим Ковпаківського СМВ УМВС України в Сумській області Якименко Т.І.

Наказом головного лікаря Сумської міської санітарно-епідеміологічної станції Черняка О.М. від 24 грудня 2012 року за № 143-0 «Про звільнення працівників Сумської міської санітарно-епідеміологічної станції у зв'язку з ліквідацією установи» позивачка була звільнена з займаної посади помічника лікаря-гігієніста відділення гігієни харчування 24 грудня 2012 року у зв'язку з ліквідацією установи, п.1.ст.40 КЗпП України.

Після направлення справи до суду з обвинувальним актом за ч.3 ст.368 КК України у ході судового розгляду кримінального провадження відбулася зміна обвинувачення й в суді було вручено новий обвинувальний акт від 26 лютого 2013 року, за яким її дії були кваліфіковані прокуратурою м. Суми за ч.1 ст.190 КК України.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 квітня 2014 року позивачка визнана невинуватою у пред'явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 190 КК України та виправдана за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачувалася.

Відсторонення ОСОБА_3 від займаної посади, застосоване на підставі постанови старшого слідчого прокуратури м. Суми від 06 грудня 2011 року скасовано. Арешт, накладений на належне майно, на підставі постанови старшого слідчого прокуратури м. Суми від 25 листопада 2011 року скасовано.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26 червня 2014 року вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 червня 2014 року залишено без змін.

Відповідно до довідки голови ліквідаційної комісії Сумської міської СЕС Гладнєва В.В. від 11 липня 2014 року № 246 втрачений позивачкою заробіток в грудні 2011 року склав 832, 65 грн.

В 2012 році посадовий оклад помічника санітарного лікаря відділу гігієни харчування складав: з 01 січня 2012 року - 1829, 10 грн.; з 01 квітня 2012 року - 1878, 50 грн.; з 01 липня 2012 року-1898, 00 грн.; з 01 вересня 2012 року - 1909, 70 грн.; з 01 жовтня 2012 року - 1947, 40 грн.; з 01 грудня 2012 року - 1985, 10 грн.

Таким чином, розмір втраченого заробітку в результаті відсторонення від посади у зв'язку з порушення кримінальної справи складає за період до ліквідації Сумської СЕС грошову суму у 23541, 05 грн.

Зазначена сума відшкодування складається з сукупності невиплаченої заробітної плати за період з дня відсторонення від посади і до дня ліквідації Сумської СЕС, тобто за період часу з грудня 2011 року і по грудень 2012 року. Зокрема, за грудень 2011 року - 832, 65 грн.; за січень 2012 року - 1829, 10 грн.; за лютий 2012 року - 1829, 10 грн.; за березень 2012 року - 1829, 10 грн.; за квітень 2012 року - 1878, 50 грн.; за травень 2012 року - 1878, 50 грн.; за червень 2012 року - 1878, 50 грн.; за липень 2012 року - 1898, 00 грн.; за серпень 2012 року - 1898, 00 грн.; за вересень 2012 року - 1909, 70 гри.; за жовтень 2012 року - 1947, 40 грн.; за листопад 2012 року - 1947, 40 грн.; за грудень 2012 року - 1985, 10 грн.

Тобто всього за зазначений період розмір втраченого заробітку складає 23541, 05 грн.

Також позивач вважає, що втрачений позивачем заробіток підлягає відшкодуванню й у період часу з 1 січня 2013 року і по день набрання сили виправдальним вироком суду - 26 червня 2014 року з огляду на те, що не зважаючи на те, що Сумська СЕС була ліквідована вважала, що саме з причини незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності вона втратила роботу.

У задоволенні клопотань про скасування відсторонення від посади було відмовлено як слідчим Ковпаківського ВМ, так і Ковпаківським райсудом м.Суми під час розгляду кримінального провадження.

З огляду на відмову державної установи «Сумський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» надати довідку про заробітну плату помічника санітарного лікаря відділення гігієни харчування, позивач вважає, що втрачений заробіток можливо розрахувати, виходячи із розміру заробітної плати за останній місяць до ліквідації СЕС тобто в розмірі 1985, 10 грн. за кожний місяць, яка зазначена в довідці ліквідаційної комісії Сумської міської СЕС Гладнєва В.В. від 11 липня 2014 року № 246. Таким чином, відшкодуванню підлягає втрачений заробіток за період часу з січня 2013 року по 26 червня 2014 року, зокрема: за січень 2013 року - 1985, 10 грн.; за лютий 2013 року - 1985, 10 грн.; за березень 2013 року - 1985, 10 грн.; за квітень 2013 року - 1985, 10 грн.; за травень 2013 року - 1985, 10 грн.; за червень 2013 року - 1985, 10 грн.; за липень 2013 року - 1985, 10 грн.;за серпень 2013 року - 1985, 10 грн.; за вересень 2013 року- 1985, 10 грн.; за жовтень 2013 року - 1985, 10 грн.; за листопад 2013 року - 1985, 10 грн.; за грудень 2013 року - 1985, 10 грн.; за січень 2014 року - 1985, 10 грн.; за лютий 2014 року - 1985, 10 грн.; за березень 2014 року - 1985, 10 грн.; за квітень 2014 року- 1985, 10 грн.; за травень 2014 року - 1985, 10 грн.; за червень 2014 року- 1985, 10 грн. За цей період часу втрачений заробіток складає всього на суму 35731,80 грн.

Таким чином, загальна сума втраченого заробітку складає за період з відсторонення від посади з 16 грудня 2011 року і по день ліквідації Сумської СЕС - 24 грудня 2012 року на суму 23541, 05 грн. та за період з моменту ліквідації Сумської СЕС і до набрання законної сили виправдальним вироком суду 26 червня 2014 року на суму 35731,80 грн., тобто на загальну суму 59272, 85 грн.

При отриманні встановленої законодавством довідки про посадовий оклад в довідці голови ліквідаційної комісії СЕС від 06 лютого 2015 року зазначено, що компенсація за невикористану відпустку в 2012 році (24 календарні дні, середньоденна сума заробітку - 63,85 грн.) складає 1532,40 та не виплачена).

Вважає, що в результаті незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності їй завдана моральна шкода.

При визначенні розміру моральної шкоди уважає, що має враховуватися тривалість перебування її під слідством і судом, що складає 2 роки 8 місяців, кількість незаконних процесуальних дій , спрямованих на обмеження її прав, адже за цей період була проведена значна кількість процесуальних дій, був постановлений вирок, в подальшому скасований апеляційним судом та справа направлена на додаткове розслідування, знову направлена до суду, тощо. Стан її здоров'я різко погіршився в результаті як незаконно проведених оперативно-розшукових заходів, так і протягом всього часу перебування під слідством та судом, вона постійно нервувала, не спала ночами. 04 листопада 2011 року після подій що відбулися, забрала швидка допомога із високим тиском та вона перебувала у лікарні на лікуванні, періодично їй доводилося знову лікуватися та перебувати як у лікарні, так і на денному стаціонарі, враховуючи вік.

Працюючи в Сумській СЕС майже протягом усього життя, її репутація була втрачена, оскільки всі співробітники стали вважати її «хабарницею». Нормальні життєві зв'язки були порушені, адже незважаючи на пенсійний вік вона ще працювала, отримувала додатковий дохід до пенсії, який дозволяв утримувати як себе, так і повнолітню дочку-інваліда.

Просила стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на її користь 60805,25 грн. в рахунок відшкодування втраченого заробітку та невикористаної відпустки, які вона втратила в результаті незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, а також 38 000 грн. гривень на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 20 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 8000 грн.. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні вимог ОСОБА_3 про відшкодування втраченого заробітку відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі.

При цьому доводить, що вона має право на відшкодування втраченого заробітку та інших грошових сум за період з відсторонення від посади з 16 грудня 2011 року і по день ліквідації Сумської СЕС - 24 грудня 2014 року та за період часу з ліквідації Сумської міської СЕС по день набрання виправдувальним вироком законної сили, тобто з 01 січня 2013 року по 26 червня 2014 року.

Крім того вказує, що у зв'язку із незаконним притягнення до кримінальної відповідальності, їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 38000 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та її адвоката Щербак С.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора Касяновича М.В., який заперечував проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Інші особи, які брали участь у розгляді справи, належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, проте своїм процесуальним правом на участь у ньому не скористалися, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури ОСОБА_3 завдано моральну шкоду, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв'язків, які вимагають додаткових зусиль для організації життя, на відшкодування якої визначено її грошовий еквівалент у розмірі 8000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині втраченого ОСОБА_3 заробітку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів про розмір середньомісячного заробітку за період з відсторонення від посади з 16 грудня 2011 року і по день ліквідації Сумської СЕС - 24 грудня 2014 року та за період з моменту ліквідації СЕС і до набрання законної сили виправдувальним вироком суду 26 червня 2014 року.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду не можливо.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.1176 ЦК України, ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду" шкода завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу (підписки про невиїзд), відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" у наведених ст.1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається) заробіток та інші грошові доходи, який він втратив внаслідок незаконних дій.

Відповідно до ст. 4, ч.3 ст.13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 15 квітня 1988 року по 24 грудня 2012 року обіймала посаду помічника санітарного лікаря відділення гігієни харчування Сумської міської санітарно-епідеміологічної станції.

Постановою від 14 листопада 2011 року старшого слідчого прокуратури Зарічного району м.Суми порушено кримінальну справу №11780079 відносно ОСОБА_3, як помічника санітарного лікаря, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а 21 листопада 2011 року обрано запобіжний захід у вигляді підписку про невиїзд.

06 грудня 2011 року старшим слідчим прокуратури Зарічного району м.Суми винесено постанову про відсторонення ОСОБА_3, обвинувачену у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.368, ч.3 ст.368 КК України від посади помічника санітарного лікаря Сумської міської санітарно-епідеміологічної станції.

16 грудня 2011 року наказом головного лікаря Сумської міської санітарно-епідеміологічної станції Черняк О.М. №106-с відсторонено помічника санітарного лікаря відділення гігієни харчування ОСОБА_3 від посади з 16 грудня 2011 року.

Листом від 20 грудня 2011 року №96/6234 прокурора Зарічного району м.Суми, проінформовано головного державного санітарного лікаря Сумської міської санітарно-епідеміологічної станції Черняка О.М., що відсторонена від посади особа може під час розслідування і судового розгляду справи обіймати іншу посаду на цьому ж місці. У даному випадку - не пов'язану зі здійсненням контролю за додержанням санітарного законодавства (проведення перевірок, складанням протоколів про порушення тощо).

11 грудня 2012 року ухвалою Апеляційного суду Сумської області вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 жовтня 2012 року відносно ОСОБА_3 скасовано у зв'язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, однобічністю і неповнотою досудового та судового слідства, а кримінальну справу направлено на додаткове розслідування прокурору м. Суми.

24 грудня 2012 року наказом головного лікаря Сумської міської санітарно-епідеміологічної станції від 24 грудня 2012 року № 143-0, ОСОБА_3 звільнено з займаної посади 24 грудня 2012 року у зв'язку з ліквідацією установи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

25 листопада 2013 року заступником прокурора м. Суми молодшим радником юстиції Мостовим М.В. погоджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3, внесеному в ЄРДР за № 0000088 від 03 січня 2013 року, у кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання хабара в сумі 1000 грн., поєднане з вимаганням - підлягають кваліфікації за ч.1 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 26 червня 2014 року, ОСОБА_3 визнано невинуватою у пред'явленому їй обвинуваченні за ч. 1 ст. 190 КК України та виправдано її за недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення, у якому вона обвинувачується. Відсторонення від займаної посади, застосованого на підставі постанови старшого слідчого прокуратури м. Суми від 06 грудня 2011 року скасовано.

Таким чином, позивач незаконно перебувала під слідством та судом з 14 листопада 2011 року по 26 червня 2014 року, тобто понад 31 місяць, такими діями їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з незаконними діями органів досудового розслідування, що призвело до погіршення можливостей реалізації своїх звичок та бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, порушення життєвих зв'язків та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, за встановлених обставини та вимог закону, суд першої інстанції помилково уважав, що ОСОБА_3 не надано достатній обсяг доказів для відшкодування моральної шкоди у її грошовому виразі в сумі 38000 грн., тому оскаржуване рішення суду у цій частині підлягає зміні.

Оскільки відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» мінімальна заробітна плата з 01 січня 2015 року становить 1218 грн., а за змістом ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду" відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, то враховуючи вимоги ч.1 ст.11 ЦПК України визначена позивачем сума на відшкодування моральної шкоди в сумі 38000 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову щодо відшкодування втраченого заробітку за час перебування під слідством та судом виходив з ненадання позивачем та його представником довідки про розмір середньомісячного заробітку за такий період.

Проте, такі висновки суду не ґрунтуються на законі, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення у цій частині та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Так, відповідно до положень абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), згідно з яким середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно з п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 вищезгаданого Порядку).

Журнали судових засідань не містять даних про виконання судом вимог ч.4 ст.10 ЦПК України щодо сприяння позивачу в отриманні довідок про його заробітну плату згідно вимог Порядку в установі, у якій вона вже не працює, а тому колегія суддів апеляційного суду приймає за належний і допустимий доказ довідку №415 від 30 березня 2015 року ліквідаційної комісії Сумської міської санітарно-епідеміологічної станції, додану ОСОБА_3 до апеляційної скарги, оскільки її не було надано до суду першої інстанції з поважних причин.

Згідно згаданої довідки заробітна плата ОСОБА_3 на посаді помічника санітарного лікаря відділу гігієни харчування у жовтні 2011 року складала 1561 грн. 30 коп. за 21 робочий день та у листопаді 2011 року - 1581 грн. при 22 відпрацьованих робочих дні. Таким чином середньоденна заробітна плата за ці два місяці складає 73 грн. 08 коп.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 за постановою старшого слідчого прокуратури Зарічного районного м.Суми була незаконно відсторонена від роботи з 16 грудня 2011 року і по день її звільнення 24 грудня 2012 року у зв'язку з ліквідацією установи за п.1 ст.40 КЗпП України, фактично не працювала більше ніж 11 місяців у яких кількість робочих днів складає 257 днів, відтак втрачений заробіток складає 19219 грн. 78 коп., який і підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок коштів державного бюджету.

За загальними правилами цивільно-правової відповідальності та вимог ст.ст.1166, 1176 ЦК України, ст.ст.10, 60 ЦПК України, позивач повинен довести розмір завданої шкоди та причинний зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача.

Як убачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, її звільнення 24 грудня 2012 року відбулось за ініціативою адміністрації роботодавця , у зв'язку з ліквідацією Сумської міської санітарно-епідеміологічної станції (п.1 ст.40 КЗпП України наказ №143-о), а не у зв'язку з порушенням кримінальної справи, відтак і підстави для відшкодування втраченого заробітку за період з 25 грудня 2012 року по 26 червня 2014 року за рахунок коштів Державного бюджету України відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та вимогах закону.

Не спростовують висновків суду і доводи апеляційної скарги про відшкодування за рахунок коштів державного бюджету й компенсації за невикористані 24 дні щорічної відпустки у 2012 році, оскільки за правилами ч.1 ст.83 КЗпП України зазначену компенсацію зобов'язаний був виплатити роботодавець у строки, визначені ст.116 КЗпП України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.п.2, 3 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 20 березня 2015 року у даній справі у частині вирішення позову про відшкодування втраченого заробітку скасувати.

Позов ОСОБА_3 у цій частині задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 19218 грн. 78 коп. втраченого заробітку.

Рішення суду в частині вирішення позову про відшкодування моральної шкоди змінити, стягнувши таку шкоду на користь ОСОБА_3 у розмірі 38000 грн.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -