АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1183/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Пироженко В.Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівКачана О. В. , Сіренка Ю. В.
при секретаріОвчаренко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ПАТ «Укрсоцбанк» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів, яким, у редакції заяви від 20.02.2015, просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на свою користь, а також солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 09.06.2008 по тілу кредиту та відсоткам у сумі 71058,78 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1851073,62 грн., пеню в сумі 195216,07 грн.; з ОСОБА_6 - судовий збір в сумі 3441,00 грн., мотивуючи про те, що на підставі договору кредиту № 895/06-034-327 від 09.06.2008 ОСОБА_6, як позичальник, отримав від акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 41000,00 дол. США (кредит), зі сплатою 13,50% річних та кінцевим строком повернення до 08.06.2033.

Виконання позичальником кредитних зобов'язань за цим договором забезпечено договорами поруки №1-895/06-034-327 та №2-895/06-034-327 відповідно, укладеними 09.06.2008 між банком та ОСОБА_6, як позичальником, ОСОБА_8 та ОСОБА_7, як поручителями, згідно яких останні зобов'язалися перед позивачем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_6 його зобов'язань за договором кредиту.

Оскільки позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед банком, останній звернувся з цим позовом до суду про солідарне стягнення на свою користь цієї заборгованості з позичальника та поручителів.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.03.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування вказує на те, що висновки суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності є помилковими, так як термін дії кредитного договору складає до 08.06.2033, а окремі зобов'язання позичальника щодо повернення чергових платежів по кредиту спливають у останні числа відповідних місяців у межах загального терміну дії договору.

Посилаючись на правовий висновок ВСУ у постанові від 19.03.2014 у справі №6-20цс14, апелянт вказує на те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом всього часу дії договору вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного з цих платежів. Перебіг позовної давності буде починатися залежно від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що банк пропустив строк позовної давності для звернення до суду, про застосування якого заявлено відповідачем, оскільки останній платіж по сплаті процентів ОСОБА_6 було здійснено 13.02.2009 року.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитися не може.

Так, при розгляді справи встановлено, що 09.06.2008 між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_6, як позичальником, укладено кредитний договір №895/06-034-327, відповідно до якого останньому надано кредитні кошти в розмірі 41 000,00 доларів США строком до 08.06.2033 зі сплатою 13,50 % річних. Згідно заяви на видачу готівки №008-3 (а.с.13) позивач надав ОСОБА_6 кредит у розмірі 41000 доларів США, чим виконав взяті на себе договірні зобов'язання.

Згідно п.1.1 кредитного договору грошові кошти позичальнику надано на умовах оплатності; п.1.1.1 - повернення кредиту здійснюється щомісячно до 09 числа місяця рівними частинами в розмірі 484,03 доларів США. Обов'язок позичальника повернути кредит передбачений п.3.3.8 кредитного договору. Крім того, згідно п.2.4 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати банку відсотки, нараховані за поточний місяць, до 09 числа наступного місяця. Обов'язок позичальника сплатити відсотки за користування кредитом передбачений п.3.3.7 кредитного договору. Згідно п.4.1 кредитного договору за прострочення повернення кредиту та сплати відсотків позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості.

09.06.2008 між АКБ СР«Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_6, як позичальником, та ОСОБА_7, як поручителем, укладено договір поруки №1-895/06-034-327, відповідно до п.1.1 якого остання поручилась за належне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Також 09.06.2008 між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_6, як позичальником, та ОСОБА_8, як поручителем, укладено договір поруки №2-895/06-034-327, відповідно до п.1.1 якого останній поручився за належне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Позичальник порушив умови кредитного договору - належним чином не сплачував банку встановлених договором платежів, у зв'язку з чим станом на 19.11.2013 у нього виникла заборгованість в розмірі 72 808,87 доларів США, яка підтверджується матеріалами справи - відповідними договорами, заявою на видачу готівки та розрахунками.

З належних та допустимих доказів по даній справі достовірно вбачається, що ОСОБА_6 припинив виконувати щомісячні зобов'язання з погашення тіла кредиту з 10.11.2008,а із 13.02.2009 - зобов'язання зі сплати відсотків. Відповідно строк користування кредитом вказаним сплив 13.05.3009 року, тому 14.05.2009 року позичальник був зобов'язаний погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час його використання.

Таким чином, загальна сума боргу по кредиту та сплаті відсотків станом на 14.05.2009 року, яку ОСОБА_6 зобов'язаний був погасити в цей же день, становила 46 855,74 доларів США.

У відповідності до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Це право закріплено також і у п.4.5 кредитного договору, згідно до умов якого вбачається, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, щодо своєчасної та належної погашення кредиту та відсотків за його використання, визначених п.п. 3.3.7 , 3.3.8 вказаного договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час його використання та нараховані штрафні санкції.

Таким чином, сторонами при укладенні вказаного договору, визначено умови, за яких настає право банку достроково, без надіслання боржнику будь - яких повідомлень (письмових вимог), вимагати повернення усієї суми кредиту та відповідних процентів, тим самим змінюючи строк виконання зобов'язання.

Оскільки боржник не виконав взяті на себе зобов'язання згідно до умов кредитного договору, право вимагати у позичальника погашення кредиту в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час його використання та відповідні штрафні санкції виникло у позивача з 15.05.2009 року.

Тобто, у ПАТ «Укрсоцбанк» з 15.05.2009 року розпочався трирічний перебіг строку позовної давності, в межах якого позивач міг би звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права, який сплив 16.05.2012 року .

Банк до суду з вимогами про сплату заборгованості за кредитом та вимогою щодо повернення кредиту звернувся лише 27.12.2013 року, причин поважності пропуску цього строку позивачам суду не наведено, відповідних доказів не надано, клопотань про його поновлення також не надходило.

Відповідачами у справі заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог банку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу ч. 1 ст. 261 ЦК України - за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

На підставі викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, відмовляючи повністю у задоволенні позову з підстав пропуску банком строків позовної давності, не врахував положень п.п.4.5 вищевказаного кредитного договору щодо обов'язку боржника про повне дострокове погашення кредиту в повному обсязі, які в аспекті положень ч.2 ст.1050 ЦК України, варто оцінювати як зміну строків виконання боржником зобов'язання та того, що позов подано до суду у грудні 2013 року, що, у свою чергу, свідчить про порушення судом при винесенні оскарженого рішення положень ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення та про невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.03.2015 у даній справі належить скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову в зв'язку з пропуском позивачем строків для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, - скасувати.

В задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :