№ 2/679/155/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 року Нетішинський міський суд

Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Стасюка Р.М.

при секретарі - Федорчук Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області, Державної казначейської служби України, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та застосуванням запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обгрунтування якого в позовній заяві та в судових засіданнях вказав, що 31 січня 2005 року прокуратурою Хмельницької області стосовно нього було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 27 ч.5, 212 ч.3, 27 ч. 5, 364 ч. 2, 27 ч. 5, 366 ч.2 КК України.

26.12.2011 року прокуратурою Рівненської області винесено постанову про закриття відносно нього вказаної кримінальної справи у зв'язку з недоведеністю участі обвинуваченого у вчинені злочинів.

Вважає, що внаслідок незаконного порушення кримінальної справи, незаконного притягнення його як обвинуваченого, незаконного обранням відносно нього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, незаконного накладення арешту на майно, штучного створення доказів прокуратурою Хмельницької області, Рівненської області та Острозьким районним судом Рівненської області йому завдана моральна шкода, яку оцінює в розмірі 101 094 грн. та просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України.

Моральна шкода полягає у порушенні його нормальних життєвих зв'язків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, душевних стражданнях, позбавленні можливості реалізації своїх звичок та бажань.

Так, за період перебування під слідством і судом, з 31 січня 2005 року по 26 грудня 2011 року, він неодноразово викликався в органи прокуратури та суду, втративши тим самим звичний спосіб життя.

В період з 22 лютого 2005 року по 26 грудня 2011 року було обмежено його право на свободу пересування, він не мав можливості вільно пересуватися по території України, виїхати за межі країни.

Крім нього, моральних страждань зазнали і члени його сім'ї, що негативно впливало на взаємовідносини з близькими людьми.

Представник прокуратури Хмельницької області Максимчук В.О. позов не визнала. Зазначила, що позивач за час перебування під слідством і судом не був обмежений в здійсненні нормальних життєвих зв'язків, не були порушенні його трудові права та право власності.

Представник Державної казначейської служби України в судовому засіданні позов не визнала зазначивши, що позивач помилково ототожнює Державу з її органом Державною казначейською службою України, оскільки служба не відповідає за зобов'язаннями Держави та інших державних органів.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, подавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Проти задоволення позову заперечували, вказавши що були лише понятими.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що постановою слідчого відділу прокуратури Рівненської області від 26.12.2011 року, у зв'язку з недоведеністю участі обвинувачених у вчиненні злочинів, закрита кримінальна справа, яка була порушена прокуратурою Хмельницької області 31.01.2005 року відносно позивача за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 27 ч. 3, 212 ч. 3, 27 ч. 5, 212, 27 ч. 3, 364 ч. 2, 27 ч. 3, 366 ч. 2 КК України.

06.06.2005 року кримінальну справу з обвинувальним висновком по обвинуваченню ОСОБА_1 та інших осіб направлено для судового розгляду.

Постановою Острозького районного суду Рівненської області від 14.04.2008 року кримінальну справу направлено Острозькому міжрайонному прокурору Рівненської області для організації проведення додаткового розслідування.

В подальшому, постановою слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу прокуратури Рівненської області від 26.12.2011 року, згадану кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 та інших осіб закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 213 КПК України у зв'язку із недоведеністю участі обвинувачених у вчиненні злочинів.

За правилами ст. 1176 ЦК України шкода, в тому числі моральна шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу підписки про невиїзд відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Частина сьома вказаної норми визначає, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Зазначений порядок відшкодування шкоди визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» .

Згідно з ч.ч.5,6 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», п.17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться в разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно з ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством.

У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

З огляду на положення ст.23 ЦК України, ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» за наявності заподіяння громадянинові моральної шкоди її розмір визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених Законом із урахуванням вимоги розумності та справедливості.

Незаконні дії органів досудового слідства у зв'язку із незаконним порушенням кримінальної справи, пред'явленням обвинувачення у вчиненні злочин, обранням запобіжних заходів, завдали позивачу моральних страждань. Щодо нього відбувалось незаконне кримінальне переслідування, що в свою чергу призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків.

Позивач страждав через приниження його честі, ділової репутації працівника органу внутрішніх справ, а з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Порушенням кримінальної справи відносно позивача було сформовано негативну суспільну оцінку його ділових і професійних якостей при виконанні ним службових обов'язків.

За час перебування на підписці про невиїзд позивач був позбавлений конституційного права громадянина України вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час.

При прийнятті рішення суд враховує тривалість, характер, глибину та обсяг страждань позивача, характер немайнових витрат, можливості відновлення попереднього стану, те, що позивач за час перебуванням під слідством і судом не був обмежений в здійсненні нормальних життєвих зв'язків, не були порушенні при цьому його трудові права та право власності.

Позивачем не надано також суду достовірних доказів щодо незаконного порушення відносно нього кримінальної справи, обрання міри запобіжного заходу та притягнення як обвинуваченого, а кримінальна справа закрита з підстав недоведеності участі обвинуваченого у вчинені злочинів.

Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує наступне. Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік" з 01.01.2014 року встановлено мінімальну заробітну плату 1218 грн. Позивач перебував під слідством і судом 82 місяць 26 днів.

Таким чином, розмір моральної шкоди завданої ОСОБА_1, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом становить 100 897,55 грн.

За таких обставин, виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, з врахуванням конкретних обставин справи, характеру та обсягу моральних страждань, отриманих позивачем, суд вважає, що розмір моральної шкоди завданої ОСОБА_1 за кожен місяць перебування під слідством і судом необхідно визначити саме у розмірі 100 897,55 грн.

Відшкодування моральної шкоди відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Статтею 25 Бюджетного кодексу України установлено, що Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до положень вищезазначених нормативних актів, відповідачем у даній категорії справ є держава Україна в особі відповідних фінансових органів.

Таким чином, позовні вимоги про відшкодування шкоди до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є безпідставним, таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88 ЦПК України, ст. ст. 23, 1176 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 100 897,55 (сто тисяч вісімсот дев'яносто сім грн. 55 коп.) грн. моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Хмельницької області, через Нетішинський міський суд, протягом десяти днів після його проголошення.

Суддя Р.М. Стасюк