27.03.2015 Єдиний унікальний № 371/148/15-ц
МИРОНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Єдиний унікальний № 371/148/15-ц

Провадження № 2/371/112/15

24 березня 2015 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рудика Ю.В.

при секретарі Семерей Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миронівської центральної районної лікарні в особі головного лікаря Бубнова Віталія Олександровича, третя особа ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок скоєння кримінального правопорушення, суд

в с т а н о в и в :

до суду з таким позовом звернулася позивач, мотивуючи свої вимоги тим , що 3 серпня 2008 року після поступлення хворого ОСОБА_4 до приймального відділення Миронівської ЦРЛ, що в м. Миронівка Київської обл.. вул.. Комсомольська, 96, третьою особою ОСОБА_3, який є завідуючим хірургічним відділенням лікарні, невірно встановлений діагноз та призначено неправильне лікування. В подальшому лікар ОСОБА_3 не організував належних обстежень, не проконтролював роботу лікарів хірургів з приводу проведення всіх обстежень з метою встановлення вірного діагнозу і, як наслідок цього, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у Миронівській ЦРЛ.

Щодо ОСОБА_3 було порушено кримінальне провадження за ст. 140 ч.1 КК України.

Відповідно до ухвали Миронівського районного суду Київської області від 22 травня 2013 року, залишеною без змін колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області від 2 липня 2013 року, ОСОБА_3 звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 140 ч.1 КК України на підставі п. «е» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року.

Позивач є матір'ю померлого ОСОБА_4 Смертю сина їй завдано значних моральних страждань , які вона оцінює в 300000 грн. і просить стягнути з відповідача - Миронівської районної центральної лікарні.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, що зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача головного лікаря Миронівської ЦРЛ Бубнова В.О., Товмач І.М. позов не визнав і пояснив, що дійсно відповідачем не оспорюються обставини смерті ОСОБА_4 Разом з тим, під час проведення досудового розслідування позивач не пред'являла цивільний позов до ОСОБА_3 з приводу відшкодування маральної шкоди внаслідок смерті фізичної особи. Крім того, будь-яких допустимих доказів в обґрунтування своїх вимог позивач не надала, а тому просить в задоволення позову відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_3, ОСОБА_7 вважає позов таким, що не підлягає задоволенню та пояснив, що дійсно, щодо ОСОБА_3 було порушено кримінальне провадження за ст. 140 ч.1 КК України.

Під час проведення досудового розслідування потерпілим у кримінальному провадженні був визнаний ОСОБА_8

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 2 липня 2013 року, ОСОБА_3 звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 140 ч.1 КК України на підставі п. «е» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року. Зазначена ухвала була залишена без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області від 2 липня 2013 року.

Після цього ОСОБА_5 звертався до Миронівського районного суду Київської області, як потерпілий у кримінальному провадженні. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 7 березня 2014 року його позов задоволено частково та стягнуто завдану майнову шкоду в сумі 13703 грн. , які на час звернення позивача ОСОБА_1 повністю виплачені.

Інші особи з заявами та клопотаннями під час досудового розслідування про відшкодування моральної шкоди не зверталися.

Доказів на підтвердження спричинення моральної шкоди позивачем не надано.

Представник вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Позивач ОСОБА_1, представник відповідача - головний лікар Миронівської ЦРЛ Бубнов В.О., третя особа ОСОБА_3 про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, Заяви про відкладення розгляду справи не подали. Суд вважає, що їх неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_5, представника відповідача Товмача І.М., представник третьої особи ОСОБА_3, ОСОБА_7, дослідивши зібрані у справі письмові докази надані позивачем на підтвердження своїх вимог так і відповідачем на їх заперечення та матеріали кримінального провадження за єдиним унікальним номером 371/797/13 - к, суд прийшов до висновку , що позов підлягає задоволенню частково за наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 ч. 1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст. 23 ч.1, 2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, в тому числ,і у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно ст. 1172 ч.1 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 22 травня 2013 року, залишеною без змін колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області від 2 липня 2013 року, ОСОБА_3 звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 140 ч.1 КК України на підставі п. «е» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_3, вчинене за обставин: 3 серпня 2008 року після поступлення хворого ОСОБА_4 до приймального відділення Миронівської ЦРЛ, що в м. Миронівка Київської обл.. вул.. Комсомольська, 96 ОСОБА_3, який є завідуючим хірургічним відділенням лікарні, невірно встановлений діагноз та призначено неправильне лікування. В подальшому лікар ОСОБА_3 не організував належних обстежень, не проконтролював роботу лікарів-хірургів з приводу проведення всіх обстежень з метою встановлення вірного діагнозу і, як наслідок цього, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у Миронівській ЦРЛ.

Ухвала Миронівського районного суду Київської області від 22 травня 2013 року підтверджує наявність таких дій та їх вчинення саме ОСОБА_3

Відповідно даних, які містяться в Свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 6 серпня 2013 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позивач ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_4 , що підтверджується даними , які містяться в Свідоцтві про народження серії НОМЕР_2, виданого 28 січня 1963 року Старчинківським рай бюро ЗАГС на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 де у графі батьки матір'ю зазначена ОСОБА_1.

ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 спричинена моральна шкода під час виконання ним трудових обов'язків, а саме під час виконання ним трудових обов'язків на посаді завідувача хірургічним відділенням Миронівської ЦРЛ відповідно до наказу № 159-к від 21 вересня 2001 року.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року ( з послідуючими змінами і доповненнями) за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП ( 322-08 ), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого (наприклад, ст.47 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" ( 3759-12).

Основи законодавства України про охорону здоров'я не містить іншого порядку відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Смертю ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_1 спричинена моральна шкода, яка у відповідності зазначених до норм ЦПК України підлягає відшкодуванню.

Розмір моральної шкоди в сумі 300000 грн. , зазначений позивачем суд вважає недостатньо обгрунтованим і таким, що не відповідає принципам розумності та справедливості , а тому позов підлягає задоволенню частково.

За таких обставин суд вважає , що в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди завданої смертю фізичної особи необхідно відмовити

Посилання представника відповідача Товмача І.М. та представника третьої особи ОСОБА_7 на ті обставини, що позивач ОСОБА_1 не була визнана потерпілою під час проведення досудового розслідування та не пред'являла вимог про відшкодування моральної шкоди суд знаходить безпідставними, оскільки ст. 1168 ЦК України не містить обов'язкової вимоги щодо визнання потерпілим під час досудового розслідування кримінальної справи на послідуюче звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди.

Крім того страждання, яких зазнала позивач ОСОБА_1 у зв'язку з передчасною смертю її сина ОСОБА_4 , як наслідок не повинні супроводжуватися обов'язковим зверненням до лікаря, як на цьому наполягає представник відповідача Товмач І.М. та представник третьої особи ОСОБА_7 є безпідставними.

Посилання представника відповідача на надані письмові докази, як підставу для відмови у задоволення позовних вимог, про відсутність звернення до лікарів Миронівської ЦРЛ ОСОБА_1 , не перебування її на диспансерному обліку у лікарів кардіолога , невропатолога психіатра суд до уваги не приймає і вважає недопустимими оскільки, відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст. 11 ч.2 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 заперечує ті обставини, що ОСОБА_1 надавала згоду на використання та поширення конфіденційної інформації щодо себе стосовно свого стану здоров'я.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що надані представником відповідача Товмачем І.М. письмові докази щодо стану здоров'я ОСОБА_1 є недопустимими , оскільки отримані з порушенням порядку одержання, поширення та використання.

На підставі викладеного, ст. ст. 15, 16, 23, 268, 1167 - 1168, 1172 Цивільного кодексу України, Основ законодавства України про охорону здоров»я , постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року ( з послідуючими змінами і доповненнями), керуючись ст.ст.15,15-1,30,62,202,202-1,203, 208 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з Миронівської центральної районної лікарні Київської області ( 08800, м. Миронівка Київської обл., вул.. Комсомольська, 96, ) на користь ОСОБА_1 завдану працівником ОСОБА_3 під час виконання трудових обов'язків моральної шкоди в розмірі 50000 (п'ятдесяти тисяч) грн.

Стягнути з Миронівської центральної районної лікарні Київської області на користь держави судовий збір у розмірі 500 (п'ятсот) грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд не протязі 10 днів з часу проголошення. Особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення в той же строк і порядок з часу отримання копії рішення.

Суддя Підпис Ю.В. Рудик

Згідно з оригіналом

Суддя Ю.В. Рудик