Номер провадження: 22-ц/785/585/15
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Виноградової Л.Є.

Кононенко Н.А.

при секретарі Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом Ізмаїльської міської ради до ОСОБА_3 (треті особи інспекція ДАБК в Одеській області, Ізмаїльська міська організація національної спілки художників України, Ізмаїльське управління житлово-комунального господарства) про знесення самочинної будівлі, за позовом третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод та знесення самочинної будівлі за апеляційними скаргами ОСОБА_7 (в інтересах Ізмаїльської міської ради), ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 листопада 2014 року,

встановила:

Ізмаїльська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (треті особи інспекція ДАБК в Одеській області, Ізмаїльська міська організація національної спілки художників України, Ізмаїльське управління житлово-комунального господарства), просила зобов'язати ОСОБА_3 знести виставковий зал, розміщений за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування позову Ізмаїльська міська рада послалась на те, що за колективною заявою громадян, що проживають за адресою АДРЕСА_2, було проведено комісійне обстеження, у результаті якого було встановлено, що ОСОБА_3 самочинно, без отримання дозволу у встановленому законом порядку виконує будівельні роботи з будівництва виставкового залу. 15 листопада 2010 року ОСОБА_3 було надано припис припинити виконання будівельних робіт. 25 листопада 2010 року за скоєне адміністративне правопорушення відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 96 КпАП України, однак 29 листопада 2010 року при контрольному обстеженні Управлінням містобудування та архітектури було встановлено факт невиконання даного припису.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з самостійними вимогами до ОСОБА_3, просили зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод в користуванні ними їхньою власністю - домоволодінням по АДРЕСА_2 та знести самочинно побудовану ним будівлю розміром 6,0х7,5 м по АДРЕСА_2.

В обґрунтування позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 послались на те, що вони є власниками квартир № 3 та № 4 по АДРЕСА_2, перший поверх та підвальне приміщення орендує Ізмаїльський союз художників. У вересні 2010 року член союзу художників ОСОБА_3 самочинно побудував виставковий зал, який перешкоджає їм у користування своїми частинами будинку, оскільки перекриває доступ до ремонту та обслуговування стін, вікон, даху.

В судовому засіданні:

- представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов, пояснила, що в рішенні виконкому було надано дозвіл на будівництво навісу, однак з висновку експертизи вбачається, що є фундамент, дах та несучі стіни, а отже споруда не є навісом та підлягає знесенню. Позов пред'явлено до ОСОБА_3, оскільки протокол та постанову інспекцією ДАБК складено на ОСОБА_3;

- відповідач ОСОБА_3 та його представник позовні вимоги не визнали, вважають, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем, оскільки дані приміщення перебувають на балансі союзу художників, а фактично належать Ізмаїльській міській раді. До того ж позивач просить знести виставковий зал, якого насправді немає, а є лише навіс, який не має капітального фундаменту. Будівля відповідає будівельним нормам, не має істотних відхилень від проекту, на її будівництво було отримано дозвіл та узгоджено з усіма необхідними службами міста;

- представник третьої особи інспекція ДАБК в Одеській області до судового засідання не з'явився;

- представник третьої особи Ізмаїльської міської організації національної спілки художників України в судовому засіданні позовні вимоги не підтримав та пояснив, що спілка художників є комунальною організацією, а не комерційною, а тому побудувати стіну та навіс за власний рахунок вони не могли, тому будівництво стіни та навісу за власний рахунок зробив ОСОБА_3, оскільки він користується даними приміщеннями, однак належать вони територіальній громаді, а союзу художників були просто передані на баланс. Якщо розібрати фундамент та несучі стіни, як пропонують треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5, то будівля впаде;

- представник третьої особи Ізмаїльського управління житлово-комунального господарства пояснив, що мала місце деформація будівлі через підмокання фундаменту, дощами розмило стіну, вона рухнула, нову з фундаментом побудував союз художників, що позитивно вплинуло на будинок, навіс необхідний, однак його необхідно привести у відповідність з наданим дозволом, якщо неможливо - тоді його необхідно знести;

- треті особи, які заявляють самостійні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 та представник третіх осіб позовні вимоги підтримали, пояснили, що побудована відповідачем будівля не є навісом та є самочинною, утруднює доступ до будинку та ускладнює обслуговування стін будинку та порушує право мешканців житлового будинку на користування спільною земельною ділянкою, а тому просили її знести, якщо відповідач не може прибрати несучі стіни та фундамент.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 листопада 2014 року в задоволенні позову Ізмаїльської міської ради відмовлено. В задоволенні позову третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 (в інтересах Ізмаїльської міської ради) просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Ізмаїльської міської ради в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення їх позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає за необхідне їх відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні вищевказаних позовах, суд першої інстанції виходив з наступного.

Розпорядженням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 483р від 05 грудня 1991 року 1 поверх з напівпідвальним приміщенням по АДРЕСА_2 було передано на баланс Ізмаїльському Союзу художників, отже ОСОБА_3 не є належним відповідачем по справі (т. 01, а.с. 26)

ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 жовтня 2002 року, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 травня 2009 року, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори (т. 01, а.с. 51-52).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками квартири № 4 в даному будинку відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 3621 від 14 жовтня 1993 року та договору дарування від 06 лютого 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори (т. 01, а.с. 57-58).

03 серпня 2010 року ОСОБА_3, будучи головою Ізмаїльської міської організації національної спілки художників України, звернувся з заявою до начальника УЖКГ з проханням дозволити влаштування навісу розміром 6х10,7 над входом в приміщення союзу художників м. Ізмаїла у дворі житлового будинку по АДРЕСА_2 для відводу ливневих вод та недопущення їх проникнення під фундамент будинку (т. 01, а.с. 127).

Відповідно до листа Ізмаїльського УЖКГ № 534/2 від 22 червня 2010 року УЖКГ не заперечувало проти виконання ремонту цегляного паркану, який фактично виконує функцію підпорної стіни (т. 01, а.с. 20).

Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1298 від 16 вересня 2010 року було дозволено Ізмаїльському союзу художників, користувачу нежитловими приміщеннями в житловому будинку комунальної власності по АДРЕСА_2, з метою збереження житлового будинку виконати влаштування навісу розмірами 6,0х10,7 м та ліквідувати існуючу дренажну яму у відповідності з наданою схемою, узгодженою з міськими службами та контролюючими організаціями та з виконанням цих робіт за власні кошти. До рішення виконавчого комітету було додано ескіз навісу, узгоджений з усіма службами, що були на це уповноважені (т. 01, а.с. 21).

Згідно з постановою за справою про адміністративне правопорушення №3770 від 25 листопада 2010 року відповідачем по АДРЕСА_2 було проведено виконання будівельних робіт з будівництва виставкового залу розміром 6,0 м х 7,5 м без дозволу на їх виконання, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 96 ч. 3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (т. 01, а.с. 06).

Відповідно до акту обстеження від 29 листопада 2010 року припис інспекції ДАБК від 15 листопада 2010 року відповідач не виконав та продовжує виконувати будівельні роботи з будівництва виставкового залу (т. 01, а.с. 08).

Однак, як вбачається з акту обстеження від 21 лютого 2011 року комісія в складі головного спеціаліста управління містобудування та архітектури Долженкової В.В., головного спеціаліста управління містобудування та архітектури Урсуленко В.В. здійснила контрольне обстеження домоволодіння АДРЕСА_2, в результаті якого було встановлено, що ОСОБА_3 виконав припис управління містобудування та архітектури Ізмаїльської міської ради від 15 листопада 2010 року, а саме: розібрав стіни навісу та виконав облаштування навісу у відповідності у відповідності до рішення виконкому № 1298 від 16 вересня 2010 року (т. 01, а.с. 24).

З висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 007/2014 від 17 квітня 2014 року вбачається, що через відсутність даних щодо основних конструктивних елементів обстежених об'єктів в рішенні виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1298 від 16 вересня 2010 року, та враховуючи те, що обстежені об'єкти по АДРЕСА_2 є незакінченими будівництвом об'єктами, визначити, чи відповідають вони вищевказаному рішенню виконкому за основними конструктивними елементами та функціональним призначенням не можливо (т. 01, а.с. 206-208).

За розмірами дані об'єкти відповідають розмірам навісу, вказаним в рішенні виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1298 від 16 вересня 2010 року (т. 01, а.с. 206-208).

Таким чином, власником приміщень першого поверху та підвального приміщення по АДРЕСА_2 Одеської області є територіальна громада в особі Ізмаїльської міської ради, союзу художників вони були передані на баланс, а отже ОСОБА_3 не є належним відповідачем у справі.

У відповідності до ст. 376 ЦК України, неможливо визнати самочинною будівлею навіс, оскільки фактично Ізмаїльська міська рада на належній їй ділянці дозволила до належного їй домоволодіння Ізмаїльському союзу художників побудувати навіс з метою збереження житлового будинку.

В судовому засіданні не було встановлено суттєвих відхилень від проекту та порушень будівельних норм і правил, що підтверджується висновком експерта про те, що визначити, чи відповідає незакінчений будівництвом об'єкт рішенню виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за основними конструктивними елементами та функціональним призначенням через незавершеність будівництва неможливо, однак за розміром даний об'єкт відповідає розмірам навісу, вказаним в рішенні виконкому.

Суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги рішення інспекції ДАБК про накладення штрафу на ОСОБА_3 як доказ того, що ним велося самочинне будівництво, оскільки ОСОБА_3 не є належним відповідачем у справі.

Крім того, в документах ДАБК вказано, що останній виконав роботи з будівництва виставкового залу без дозволу на їх виконання, однак дозвіл на будівництво навісу був наданий союзу художників рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради з додаванням до рішення ескізу навісу.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні вищевказаних позовних вимог.

Крім вищевикладеного, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з роз'яснень, викладених в п.п. 22, 24, 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного Кодексу України (Про правовий режим самочинного будівництва) № 6 від 30 березня 2012 року, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК).

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Відхилення від проекту забудови об'єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об'єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об'єкта нерухомості.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що позивачі не довели ті обставини, на які вони посилались як на підставу своїх вимог щодо вищевказаного позову, що є обов'язком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_7 (в інтересах Ізмаїльської міської ради), ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом Ізмаїльської міської ради до ОСОБА_3 (треті особи інспекція ДАБК в Одеській області, Ізмаїльська міська організація національної спілки художників України, Ізмаїльське управління житлово-комунального господарства) про знесення самочинної будівлі, за позовом третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод та знесення самочинної будівлі - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко