Справа № 454/2474/14 Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/650/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю представника позивача Лащука А.С. та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та осіб не залучених до участі у справі ОСОБА_3, ОСОБА_5 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_6, Сокальського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області про виселення особи з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2014 року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_7 з житлового будинку АДРЕСА_1.

Знято ОСОБА_7 з реєстраційного обліку в житловому будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України 243 грн.60 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржили відповідач ОСОБА_7 та особи, які не були залучені до участі у справі ОСОБА_3, ОСОБА_5

Відповідач по справі ОСОБА_7 в апеляційній скарзі зазначає, що категорично не погоджується з рішенням суду, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Порушення процесуального права полягає у незалученні судом першої інстанції зацікавлених осіб у справі.

Крім цього, у відповідності до договору іпотеки в заставу передано 107, 4 м. кв. загальної та 887,8 кв.м житлової площі будинку, а весь будинок має більше 200 м.кв., а відтак частина будинку не передана в іпотеку та перебуває виключно у власності ОСОБА_3

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_3, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі зазначають, що будинок з якого виселено відповідача ОСОБА_7 належить їм. Стверджують, що будинок є двоповерховим та в іпотеку переданий лише перший поверх, тому вони вправі використовувати частину не переданого в іпотеку будинку на свій розсуд. Враховуючи дані обставини, вважають, що мали право зареєструвати у будинку ОСОБА_7, однак суд не врахував дані обставини, що є підставою для скасування рішення відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника ПАТ "Ощадбанк" Лащука А.С., вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 28.11.2007 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі керуючого філії Сокальського відділення №6333 АТ "Ощадбанк" та фізичною особою ОСОБА_3 (позичальник) було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №3566 (Кредитний договір) згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 240 000,00 грн.

З метою забезпечення виконання умов Кредитного договору 28.11.2007 року між Банком та позичальником ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу ОСОБА_8 Відповідно до умов вищевказаного іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобов"язання Позичальником, іпотекодержатель (банк) має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до договору іпотеки, позичальник ОСОБА_3 передав позивачу в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 107,4 кв.м, житловою площею 88,8 кв.м, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов"язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов"язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Із матеріалів справи встановлено, що у зв"язку з порушенням позичальником ОСОБА_3 умов Кредитного договору, банк був вимушений звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення до нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки. Такий виконавчий напис 30.09.2010 року було вчинено приватним нотаріусом Сокальського нотаріального округу ОСОБА_8

16.05.2013 року постановою державного виконавця відділу ДВС Сокальського РУЮ повторно відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного вище виконавчого документа.

В ході виконавчого провадження, державним виконавцем предмет іпотеки було передано на примусову реалізацію торговельній організації філія 14 ПП "Нива-В.Ш."

Так як прилюдні торги не відбулися, відтак відповідно до ст.49 Закону України "Про іпотеку" майно передано Банку шляхом заліку його забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

Згідно ст.40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

Статтею 109 ЖК України зазначено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому.

Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції підставно встановлено, що з 16.05.2014 року у спірному житловому будинку зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_7

На момент укладення договору іпотеки за адресою АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_7 не був зареєстрований про що свідчить довідка з місця проживання про склад сім"ї і прописку (форма3), видана Теляжівською сільською радою. Зазначене вбачається із штампу про реєстрацію в паспорті відповідача (а.с.18,19).

Отже, реєстрація відповідача 16.05.2014 у житловому будинку, що є предметом іпотеки, відбулася без отримання згоди Банку внаслідок чого було порушено п.2.2 Договору іпотеки та ч.3 ст.12 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до свідоцтва серії ДКА № 481333 від 02.06.2014 року приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу посвідчено, що ПАТ "Державний Ощадний Банк України" належить на праві власності майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 107,4 м. кв. разом із господарськими будівлями: цегляна літня кухня, цегляний гараж, цегляний погріб, цегляний гараж, дерев"яна вбиральня, споруди №1, цегляний сарай в с. Теляж Сокальського району Львівської області ( а.с.23).

Постановляючи рішення, судом першої інстанції досліджено, що реєстрація відповідача ОСОБА_7 у спірний житловий будинок відбулася після передачі такого в іпотеку Державному Ощадному банку, який звертався 13.06.2014 року з вимогою до ОСОБА_7 добровільно виселитися із зазначеного будинку на протязі тридцяти днів та знятися з реєстрації.

Доводи апелянта про те, що в іпотеку передано лише частину будинку загальною площею 107,4 кв.м , тобто перший поверх та господарські будівлі не спростовують висновків суду, оскільки другий та третій поверх є добудовані самовільно та не узаконені у встановленому законом порядку, на добудову відсутні правовстановлюючі документи.

З пояснень апелянта ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції встановлено, що у відповідності до рішення №16 виконавчого комітету Теляжської сільської ради Сокальського району від 20 липня 2006 року : "Про дозвіл на добудову (реконструкцію) житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 останнім не виготовлено проектної документації, будинок з добудовою не зданий в експлуатацію, правовстановлюючі документи на проведену добудову відсутні.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 60 ЦПК України зазначається, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 308 ЦПК України гласить, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в і д х и л и т и .

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин