АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3106/15
Категорія :договірні Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23квітня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в Черкасова В.В.,

Кокоші В.В.,

при секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 5 березня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про внесення змін до договору про надання споживчого кредиту, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ "УкрСиббанк" про зміну умов договору про надання споживчого кредиту від 30 січня 2008 року, про зобов'язання вчинити певні дії щодо оформлення нового графіку платежів, перерахунку суми заборгованості ,списання нарахованої суми пені, інших штрафних санкцій та про стягнення на її користь надмірно сплаченої комісії, пені, інфляційних збитків та 3х відсотків річних.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалась на те, що відповідно умов кредитного договору вона повинна отримати у розмірі 77000 доларів США по кредитній лінії, з оплатою 13,90% річних та з метою забезпечення виконання прийнятих зобов'язань передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, що їй належить.

Зазначивши, що кредит отримано не в повному розмірі суми вказаної у договорі та те, що фактично вона отримала 55680 доларів США, оскільки банком наперед відрахована комісію у розмірі 1,5% від суми ліміту кредитної лінії, яка складала 1155 доларів США еквівалентних 5832,75 грн. за курсом НБУ на час укладання договору, відповідач повинен за ч.2 ст.625 ЦК України сплатити інфляційні втрати 1464,80 грн. та із розрахунку 3% річних - 339,94 грн. й 820,93 грн. пені, а також те, що договір містить суперечливі та дискримінаційні стосовно неї умови, позивач, з урахуванням уточнення у грудні 2014 року, січні, лютому 2015 року, просила суд внести зміни до кредитного договору у п.11 про зобов'язання банку надати кредит у розмірі 55680 доларів США та повернути грошові кошти у сумі еквівалентної 281184 грн. за курсом НБУ на день укладання договору, змінити графік погашення заборгованості з урахуванням кредиту у розмірі 55680 доларів США, списати пеню та штрафні санкції за період з 30 січня 2008 року по 20 січня 2015 року шляхом відрахування штрафних санкції, нарахованих з подвійною відсотковою ставкою, здійснити реструктуризацію заборгованості шляхом поділу кредитного зобов'язання на дві частини, забезпеченою іпотекою у розмірі залишку кредиту у гривнях за курсом на момент отримання кредиту, в решті у гривнях на момент реструктуризації за цим курсом.

Окрім цього, ОСОБА_3 просила суд стягнути 1614,99 грн. надмірно сплаченої комісії, 820,93 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань з 2 лютого 2012 року по 2 лютого 2015 року, 339,94 грн. відсотків, 1464,80 грн. інфляційних втрат з 30 січня 2008року із суми надмірно оплаченої комісії.

Представник банку заперечував проти позову з посиланням на безпідставність заявлених вимог.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 5 березня 2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі з посиланням на підставність і обґрунтованість позову, неправильне застосування судом норм матеріального і порушення вимог процесуального права, рішення суду ОСОБА_3 просить скасувати, позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення проти них, колегія відповідно до положень ст..308 ЦПК України вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення районного суду залишити без змін , виходячи з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно наданих доказів встановлено та не оспорюється те, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту від 30 січня 2008 року, укладеного АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", з ОСОБА_3, банк зобов'язався надати 77000 доларів кредиту, еквівалентних на той час за курсом НБУ 388850 грн., з оплатою за користування запозиченими коштами 13,90% річних. Сторони домовились, що позичальник має право отримати коштів у вигляді одного або декількох траншів, загальна сума яких не повинна перевищувати розміру суми кредиту та те, що банк надає кредит у формі кредитної лінії, ліміт встановлюється розміром кредиту, при цьому надані в межах загальної суми кредиту транші після їх повернення поповнюють загальну суму кредиту.

На виконання прийнятих зобов'язань банком відкрито на позичальника поточний рахунок для зарахування кредитних коштів та інший рахунок на погашення кредиту та сплату відсотків (п.1.5 та п.3.4.1. договору).

У якості додатків, як невід'ємних частин кредитного договору, сторонами встановлені графік погашення кредиту до 30 січня 2018 року та графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту по відсотках щомісячними платежами на 108606,08 доларів США, страхування на загальну суму 24729,12 грн. та визначення комісії за надання кредитної лінії в доларах США у розмірі 1,5% від суми ліміту, яка нараховується та сплачується при наданні першого траншу та стягується в гривні за курсом НБУ на дату нарахування.

Окрім цього п.1.6 договору сторонами погоджено черговість погашення заборгованості, за якою в останню чергу погашаються суми штрафних санкцій.

За ч.1 ст.368 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов, якими є предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договору даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зміна або розірвання договору відповідно положень ст..651 цього Кодексу допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. За рішенням суду на вимогу однієї із сторін договір може бути змінено у разі істотного порушення другою стороною договору. Істотними є такі порушення, коли внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Із договору споживчого кредиту, укладеного між сторонами по справі вбачається, що він містить усі істотні умови щодо його предмету, яким є надання банком позичальнику кредиту з визначенням розмірів плати відсотків, строк та порядок погашення заборгованості, момент сплати комісії та її розмір, а також інші встановлені платежі, відповідальність позичальника за порушення зобов'язань з якими позивач погодилась отримавши інформацію про умови та порядок кредитування у доступній й достовірній формі.

Згідно наданих відповідачем матеріальних ордерів протягом січня-травня 2008 року п'ятьма траншами ОСОБА_3 отримала 55680 доларів США, які визначались банком за курсом НБУ у гривні на кожен день операції.

Заборгованість ОСОБА_3 станом на грудень 2014 року як вбачається із наданих відповідачем розрахунків складає по кредиту 43538,49 доларів США, по відсотках - 16455,87 грн., а за порушення строків погашення кредиту, сплаті відсотків нараховані суми пені.

За таких обставин відмовляючи у позові про зміну договору та про зобов'язання вчинити певні дії та стягнути суми коштів за рахунок наперед утриману комісію, за безпідставністю заявлених вимог, суд у відповідності до вищевказаних норм матеріального права та ст..652 ЦК України про зміну умов договору у разі істотних змін обставин, з якими ОСОБА_3 пов'язує із зміною курсу гривні до долару США, суд дійшов правильного високу про відсутність підстав за договором та законом про зміну умов кредитування.

Доводи апеляційної скарги про недотримання банком положень Закону України "Про захист прав споживачів" щодо повідомлення позичальника про орієнтовну сукупну вартість кредиту, та вимог справедливості, добросовісності і розумності цивільного законодавства, графіків платежів, розмірів комісії, інших витрат за кредитним та іпотечним договором та без попередження позивача про валютні ризики , колегія вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду належними та допустимими доказами, оскільки із матеріалів справи вбачається й це встановлено судом, при укладанні спірного договору саме сторонами визначено умови кредитування, його сукупна вартість, графіки платежів , їх розмір та процентна ставка, відповідальність за невиконання прийнятих зобов'язань, права та обов'язки сторін, розмір та строк оплати комісії за наданий кредит. Вказаний договір є чинним , позов ОСОБА_3 про визнання його недійсним за рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17 листопада 2014 року залишено без задоволення.

З огляду на викладене, колегія вважає, що рішення судом ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави до його скасування, задоволення апеляційної скарги у справі відсутні.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 5 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді