АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження 22-ц/796/3329/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів: Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі: Гладченко Ю.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» про стягнення грошової суми та моральної шкоди ,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» про стягнення грошової суми та моральної шкоди відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що під час реєстрації права власності на зазначену квартиру, правомірно користувався пільгами на оплату житлово-комунальних послуг.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у позивача відсутнє право на передбачену законом пільгу на оплату комунальних послуг та не доведено в порядку ст.60 ЦПК України заподіяння йому моральних страждань.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, за змістом статей 322, 360 ЦК Українивласник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власностізобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивачу ОСОБА_2 та його матері ОСОБА_3 на праві спільної власності належала АДРЕСА_1.(а.с.19)

ОСОБА_3, була власником особового рахунку та як учасник війни, мала право на 50% знижку за користування житлово-комунальними послугами. ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона померла, проте, знята з місця реєстрації лише 24.04.2012 року.

Судом встановлено, що позивач протягом п'яти років користувався пільгами своєї матері, що в подальшому стало підставою для донарахування несплаченої суми за користування житлово- комунальними послугами.

Закон України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні"визначає загальні засади надання пільг для осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, але зобов'язує при вирішенні питання щодо порядку надання таких пільг керуватись постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 1994 року № 94 "Про порядок надання пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та постанови Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1996 року № 879 "Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадян, які мають право на пільги щодо їх оплати".

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не надав до суду доказів на підтвердження наявності у його пільг, на 50% знижку для оплати комунальних послуг.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем не доведено вини відповідача у спричиненні матеріальної і моральної шкоди, не надано жодних доказів у передбаченому ст.ст.10, 60 ЦПК України порядку на підтвердження незаконних та неправомірних дій або бездіяльності відповідача, внаслідок яких виникла матеріальна та моральна шкода і наявності причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями відповідача.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, не спростовують висновків суду першої інстанції, не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги

Враховуючи вищевикладене, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні та наявними в матеріалах справи доказами, і, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий:

Судді: