Справа № 443/2253/13 Головуючий у 1 інстанції: Цюмрак М.Д.
Провадження № 22-ц/783/456/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Копняк С.М., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3.,

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5,

представника сільради Мандрика П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 1 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та третіх осіб: на стороні відповідача - Піддністрянської сільської ради та на стороні позивача - ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення матеріальної шкоди, -

встановила:

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 01.08.2014 року позов задоволено частково. Зобов"язано ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 належною їй земельною ділянкою, яка знаходиться в с. Рудківці біля її житлового будинку, шляхом знесення самовільно встановленої ним огорожі із дерев"яного штахетника та металевої сітки, а також металевих воріт. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати за надання їй юридичної допомоги в сумі 700 грн., а також судові витрати у сумі 230,70 грн., а всього 930,70 грн.

У решті позову відмовлено.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог оскаржив ОСОБА_4 В апеляційній скарзі просить рішення змінити та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що згідно проекту забудови земельної ділянки в с. Рудківці позивачці на підставі рішення виконкому Жидачівської районної Ради народних депутатів від 19.07.1990 року за № 259 відведено земельну ділянку площею 1100 кв.м. (розміром 50 м на 22 м.). Зліва по довжині земельної ділянки позивачки завжди проходила дорога загального користування, яка фактично була заїздом до городів. Однак з часом ОСОБА_2 незаконно загородила дорогу, чим створила перешкоди у користуванні проїздом. Вважає, що при передачі у 1995 році позивачці земельної ділянки у приватну власність було враховано дорогу загального користування, яка фактично була проїздом до городів протягом тривалого часу. Отримавши державний акт на право приватної власності на землю позивачка погоджувалася з зовнішніми межами земельної ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 10, 59, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Судом установлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Жидачівської районної ради народних депутатів від 19.07.1990 року позивачці за клопотанням Піддністярської сільської ради народних депутатів від 08.06.1990 року № 42 дозволено будівництво індивідуального жилого будинку та видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки площею 1100 кв.м в селі Рудківці (а.с.10). Відповідно до затвердженого районним архітектором проекту забудови земельної ділянки, виданого на підставі вищезазначеного рішення виконавчого комітету, ширина виділеної позиваці земельної ділянки становить 22 м та заїзд до господарства ОСОБА_4 на тому місці, яке він захопив, не передбачено (а.с.70).

Відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 на підставі рішення УІ сесії ІІ демократичного скликання Піддністрянської сільської ради від 16.06.1995 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,7090 га. для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с.12). Згідно державного акту про право приватної власності на землю ширина земельної ділянки, яка передана у приватну власність ОСОБА_2 для обслуговування житлового будинку, становить 20 м. Як убачається з комісійного акту по обстеженню земельної ділянки ОСОБА_2 від 05.08.2013 року, фактично розмір земельної ділянки, що перебуває в користуванні позивачки складає 22,30 м. (а.с.13-14).

Судом також установлено, що Піддністрянська сільська рада не приймала рішення про вилучення у ОСОБА_2 земельної ділянки шириною 2 м з її присадибної земельної ділянки, що визнав у судовому засіданні голова сільської ради. Викладенні обставини ствердила свідок ОСОБА_9 (головний архітектор району).

Як убачається з пояснень свідка ОСОБА_9, у проекті забудови земельної ділянки ОСОБА_2, затвердженого районним архітектором у 1990 році, проїзду від вулиці до городів немає, оскільки він увійшов у план земельної ділянки ОСОБА_2 для забудови.

Враховуючи наведене, районний суд вирішуючи спір, вірно виходив з того, що ОСОБА_2 скористалася правом на приватизацію частини належної їй на праві користування земельної ділянки та прийшов до обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині зобов'язання ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у її користуванні на законних підставах.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст. 307 ч.1 п.1 , 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.М.Шандра

Судді: С.М.Копняк

Н.Л.Шумська