Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Святошинського відділення № 8069, треті особи: ОСОБА_4, Філія Головне управління по м. Києву та Київській області публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Дев'ята Київська державна нотаріальна контора, про усунення перешкод у розпорядженні майном, визнання незаконним закриття рахунків та стягнення сум за успадкованими банківськими вкладами

за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Святошинського відділення № 8069 (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України»), у якому просила усунути перешкоди у розпорядженні майном шляхом визнання незаконним закриття ПАТ «Державний Ощадний Банк України» рахунків НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 на суму 64 234,64 грн, а також стягнути з відповідача на її користь 64 234,64 грн успадкованих грошових вкладів за рахунками НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона є спадкоємцем померлої ОСОБА_6 згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим Дев'ятою державною нотаріальною конторою 19 січня 2012 року, та їй належать грошові вклади з відповідними процентами та грошовими компенсаціями у філіях Ощадного банку м. Києва у тому числі у філії Святошинське відділення № 8069 АТ «Державний Ощадний Банк України» за рахунками НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 на суму 64 234, 64 грн.

Зазначала, що за зверненням до філії Головного управління по м. Києву та Київській області вона була повідомлена про те, що 17 серпня 2011 року у філію Святошинське відділення № 8069 АТ «Державний Ощадний Банк України» звернувся спадкоємець ОСОБА_6 - ОСОБА_4 зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20 липня 2011 року, виданим Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою на підставі заповіту, і зазначені у свідоцтві рахунки НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 закриті іншим спадкоємцем на підставі свідоцтва.

Посилаючись на те, що на ім'я ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 нотаріальною конторою не видавалося, вона єдиний спадкоємець ОСОБА_6, позивач просила задовольнити позов.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03 червня 2014 року, позов задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні права розпорядження майном шляхом визнання незаконним закриття ПАТ «Державний ощадний банк України» рахунків НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_4; НОМЕР_5. Стягнуто із ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_3 64 234, 64 грн згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 січня 2012 після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ст. 179 ЦПК України).

На суд апеляційної інстанції такі обов'язки покладаються в силу ст. 303 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

В силу ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. При цьому, згідно з положеннями ч. 3 ст. 1068 цього Кодексу Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно ч. ч. 1,2 ст.1228 ЦК України, вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

При вирішенні справи судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина, у тому числі на грошові вклади у філії Святошинське відділення № 8069 АТ «Державний Ощадний Банк України» за рахунками НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 на суму 64 234, 64 грн, яку прийняла ОСОБА_3 на підставі заповіту від 03 жовтня 2001 року, посвідченого Безуглівською сільською радою Згурівського району Київської області.

19 січня 2012 року Дев'ятою Київською державною нотаріальною контрою видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

17 серпня 2011 року банк виплатив грошові кошти за вкладами у розмірі 64 234, 64 грн ОСОБА_4 на підставі пред'явленого свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 липня 2011 року, виданого на підставі заповіту від 03 жовтня 2001 року, як спадкоємцеві ОСОБА_6

Згідно довідки Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори від 17 травня 2012 року № 2269/02.14, свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 видавалося лише на ім'я ОСОБА_3, яка є єдиним спадкоємцем померлої. Свідоцтво про право на спадщину від 20 липня 2011 року у Дев'ятій Київській державній нотаріальній конторі не видавалося (а. с. 13).

На підставі указаної довідки суди дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог та обов'язок банку виплатити грошові кошти за спадковими вкладами належному спадкоємцеві. При цьому судами зазначено, що банк видав кошти ОСОБА_4 на підставі нотаріально завіреної копії, а не оригіналу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тобто з порушенням вимог закону.

Разом з тим, відповідно до п. 10.15 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України 12 листопада 2003 року № 492 (у редакції станом на 17 серпня 2011 року), незалежно від того, чи здійснюється успадкування вкладу згідно із законом, заповітом або розпорядженням, банк здійснює виплату вкладу (частини вкладу) спадкоємцю власника рахунку на підставі відповідного свідоцтва про право на спадщину або дозволу нотаріуса на одержання спадкоємцем частини вкладу спадкодавця, або за рішенням суду.

За п. п. 3, 10 ст. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03 березня 2004 року № 20/5 (діяла станом на 20 липня 2011 року), нотаріуси видають свідоцтва про право на спадщину; засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них.

Тексти договорів, заповітів, довіреностей, свідоцтв, актів про морські протести та протести векселів, перекладів у разі засвідчення нотаріусом вірності перекладу документа з однієї мови на іншу, заяв, на яких нотаріусом засвідчується справжність підпису, за винятком тих примірників, що залишаються у справах нотаріуса, а також дублікатів нотаріальних документів, викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів з

лицьового та зворотного боку цих бланків, опис і зразок яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2009 року № 812.

Зазначені нотаріальні дії, вчинені без використання спеціальних бланків нотаріальних документів, є нечинними (ст. 5 Інструкції).

При посвідченні правочинів, засвідченні вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них, справжності підпису на документах, вірності перекладу документів з однієї мови на іншу, при посвідченні часу пред'явлення документа, при видачі дублікатів на відповідних документах вчиняються посвідчувальні написи за формами, установленими Правилами ведення нотаріального діловодства (ст. 24 Інструкції).

Згідно Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України 31 грудня 2008 року № 2368/5, на документі, що видається нотаріусом, чи в посвідчувальному написі зазначається номер, за яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Дата запису в реєстрі повинна відповідати даті вчинення нотаріальної дії і даті складання документа (п. 5.4.5.).

Оформлення документа включає його підписання. Свій підпис на документі нотаріус скріплює печаткою. Відбиток печатки проставляється таким чином, щоб він охоплював частину найменування посади особи, яка підписала документ (п. 5.4.6.).

Для застосування посвідчувальних написів можуть використовуватись мастичні штампи з текстом відповідного напису. Для оформлення нотаріальних документів також можуть застосовуватися мастичні штампи зі словами «фотокопія», «копія», «копія з копії», «дублікат, що має силу оригіналу», «згідно з оригіналом» тощо (п. 5.5.5.).

В справу надано копію з нотаріально посвідченої копії свідоцтва про право на спадщину на ім»я ОСОБА_4, яка розміщена на бланку (копія), містить копію печатки нотаріальної контори, копію підпису нотаріуса та номер реєстру нотаріальної дії, а також відповідні дані щодо нотаріального посвідчення копії.

Судами не встановлено, який саме документ прийняв банк, чи відповідає документ, що став підставою виплати ОСОБА_4 грошових коштів за спадковими вкладами та знаходиться у справі банку з юридичного оформлення рахунків спадкодавця ОСОБА_6, вимогам Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Правилам ведення нотаріального діловодства та чи скріплена копія свідоцтва про право на спадщину на ім'я ОСОБА_4, мокрою печаткою та підписом нотаріуса, чи існував оригінал цього документа.

За таких обставин, висновок про порушенням банком порядку виплати вкладу спадкоємцеві є передчасним.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи (а. с. 106), відповідач просив залучити ОСОБА_4 до участі у справі у якості співвідповідача.

Згідно журналу судового засідання від 25 лютого 2014 року клопотання задоволено. Разом з тим, у тексті рішення суду першої інстанції ОСОБА_4 вказаний як третя особа.

Таким чином, рішення суду першої інстанції, яке не відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України, залишено без змін судом апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 червня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко