Справа № 465/4300/14 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/1453/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Монастирецького Д.І., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: представника ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що в даний час вона перебуває в процесі розлучення з відповідачем, від якого в неї є син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 проживає на даний час із позивачкою, але на утримання сина грошей не дає, мотивуючи тим, що сам купить йому все необхідне. Позивачка вказує, що відповідач майже ніколи не буває вдома у зв'язку із виїздами за кордон по роботі, а за цей час можуть виникнути різні обставини, що потребують фінансування з його сторони. Просить стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на її користь на утримання дитини, ОСОБА_6 в розмірі 1500 грн.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2014 року та з врахуванням додаткового рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, з дня подачі до суду позовної заяви, тобто з 15.07.2014 року. Вирішено витання судових витрат.

Дане рішення оскаржив представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що воно прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права та при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи. Вказує, що судом не правильно застосовано ст. 184 Сімейного кодексу України. Звертає увагу, що в даному випадку відповідач немає мінливого або нерегулярного доходу, а тому підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі відсутні.

Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2014 року та прийняти нове рішення яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Районним судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.12.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1, виданого 07.12.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Львова. У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2

Відповідно до довідки про доходи за №2/21 від 26.09.2014р. позивачка - ОСОБА_3 працює в Управлінні Західного територіального командування внутрішніх військ МВС України та займає посаду військовослужбовця. Її заробітна плата з січня 2014 року по вересень 2014 року склала - 19 647,90 грн. (а.с. 26)

Згідно копії трудової книжки відповідач прийнятий на роботу в ТзОВ «Спецбудізол» 01.08.2014р. на посаду робочого згідно наказу №5 від 01.08.2014р. (а.с. 53-54)

Як вбачається із довідки про доходи №12 від 27.11.2014р., виданої ТзОВ «Спецбудізол», ОСОБА_4 працює в ТОВ «Спецбудізол» на посаді робітника. Кількість відпрацьованих днів за серпень 2014р. - 13, нарахована заробітна плата - 1187,50грн., кількість відпрацьованих днів за вересень 2014р. - 18, нарахована заробітна плата - 1022,73грн., кількість відпрацьованих днів за жовтень 2014р. - 19, нарахована заробітна плата - 1036,74грн. (а.с. 52)

Листом за №14 від 27.11.2014р. ТзОВ «Спецбудізол» повідомило суд, що ОСОБА_4 прийнятий на роботу 01 серпня 2014 року, кількість робочих днів в серпні - 20, місячний оклад встановлено в розмірі 1250 грн., фактичний облік робочого часу ОСОБА_4 обліковується в годинах. За серпень 2014 р. відповідачем відпрацьовано 152 години і фактичний заробіток становить 1 187 грн. 50 коп. (а.с. 55)

Як вбачається із листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих. № 0.254-13310/0/15-14 від 20.11.2014р. відповідач ОСОБА_4 із сталою періодичністю щотижня виїжджає за межі території України у четвер та повертається в Україну в понеділок наступного тижня (інформація надана за період з 17.07.2014р. по 17.11.2014р. (а.с. 48)

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, яка визначається судом.

У відповідності до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, доходу одержує в натурі, в також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183,183 СК України.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Задовольняючи частково позовні ОСОБА_3 районний суд прийшов до висновку про те, що відповідач має мінливий дохід, врахував його стан здоров'я, відсутність інших утриманців у нього, розмір заробітної плати позивачки та інтереси дитини та обгрунтовано стягнув з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком районного суду, оскільки такий є обґрунтованим, при встановленні фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі на те, що відповідач немає мінливого або нерегулярного доходу, а тому підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі відсутні колегія суддів не бере до уваги, оскільки в судовому засіданні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 підтвердив факт мінливого доходу відповідача та те, що він періодично перебуває за кордоном.

Відповідач не оскаржує суму стягнення аліментів в розмірі 1 000 грн., тому відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування рішення Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2014 року колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді Д.І. Монастирецький

Н.Л. Шумська