Справа № 522/1812/15-ц
Рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

24 березня 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого одноособово судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Кінгольц М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про розірвання договорів та стягнення суми банківських вкладів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та уточненнями до неї, в яких просить розірвати договори та стягнути суми банківських вкладів з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит". Вимоги вмотивовані тим, що між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та громадянкою України ОСОБА_1, були укладені договори банківського вкладу "Вільні гроші" №328823/78638/00-14 від 30.09.2014 року, "БЛЕСКУЧА СІМКА" № 328823/110341/07-14, №328823/110345/07-14 від 25.12.2014 року, № 328823/110344/07-14 від 25.12.2014 року, №328823/110343/07-14 від 25.12.2014 року, "КЛАСІК" № 328823/110338/1-14 від 25.12.2014 року. За закінченням терміну дію договорі позивач та його представник неодноразово зверталися до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" з метою отримання вкладів та нарахованих відсотків за користування грошима, однак вклади та нараховані відсотки за користування грошима не повернуто. На даний час жодних дій щодо повернення вкладу відповідачем не здійснено, а тому позивач вимушений звернутись в суд за захистом свого порушеного права.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі суттєві обставини та перевіривши їх наданими доказами прийшов до наступного.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та громадянкою України ОСОБА_1, були укладені договори банківського вкладу "Вільні гроші" № 328823/78638/00-14 від 30.09.2014 року, "БЛЕСКУЧА СІМКА" № 328823/110341/07-14 від 25.12.2014 року, № 328823/110345/07-14 від 25.12.2014 року, № 328823/110344/07-14 від 25.12.2014 року, № 328823/110343/07-14 від 25.12.2014 року, "КЛАСІК" № 328823/110338/1-14 від 25.12.2014 року.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Згідно ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

З довідки відділення №10 ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" від 24.02.2015 року № 256 вбачається, що ОСОБА_1 є клієнтом відділення №10 філії "Одеське РУ" АТ "Банк" Фінанси та Кредит" і на ім'я якої відкрито депозитні договори:

- договір "Блискуча сімка" № 328823/110341/07-14 від 25.12.2014 року, залишок на якому за станом на 24.02.2015 року становить 2500 дол. США;

- договір "Блискуча сімка" № 328823/110345/07-14 від 25.12.2014 року, залишок на якому за станом на 24.02.2015 року становить 34,21 дол. США;

- договір "Блискуча сімка" № 328823/110344/07-14 від 25.12.2014 року, залишок на якому за станом на 24.02.2015 року становить 2000,74 дол. США;

- договір "Блискуча сімка" № 328823/110343/07-14 від 25.12.2014 року, залишок на якому за станом на 24.02.2015 року становить 2500 дол. США;

- договір "Класік" № 328823/110338/1-14 від 25.12.2014 року, залишок на якому за станом на 24.02.2015 року становить 2500 дол. США. Проланговано 26.01.2015 року - строк закінчення 26.02.2015 року;

- договір "Вільні гроші" № 328823/78638/00-14 від 30.09.2014 року залишок на якому за станом на 24.02.2015 року становить 188, 76 дол. США.

Таким чином, загальна сума на рахунках банківських вкладів позивача ОСОБА_1 за цими договорами становить 9723,71 доларів США.

В позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу у доларах США, без перерахунку в національну валюту - гривні, у зв'язку з чим суд повинен зазначити про таке.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII "Про зовнішньоекономічну діяльність", Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Зазначена правова позиція висловлена в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в праві №6-79цс14.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь позивача суми у розмірі 9723,71 доларів США є такою, що задоволенню не підлягає.

Також позивачем заявленого позовну вимогу про розірвання договорів банківського вкладу "Вільні гроші" №328823/78638/00-14 від 30.09.2014 року, "БЛЕСКУЧА СІМКА" № 328823/110341/07-14, №328823/110345/07-14 від 25.12.2014 року, № 328823/110344/07-14 від 25.12.2014 року, №328823/110343/07-14 від 25.12.2014 року, "КЛАСІК" № 328823/110338/1-14 від 25.12.2014 року, що були укладені між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Згідно ч. 2 та 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

В позовній заяві (заяві про зменшення позовних вимог) позивач наголошувала на тому, що строк дії договору "Блискуча сімка" № 328823/110341/07-14 від 25.12.2014 року, № 328823/110345/07-14 від 25.12.2014 року, № 328823/110344/07-14 від 25.12.2014 року, № 328823/110343/07-14 від 25.12.2014 року, договору "Класік" № 328823/110338/1-14 від 25.12.2014 року та договору "Вільні гроші" № 328823/78638/00-14 від 30.09.2014 року закінчився. Так само представник позивача в судовому засіданні зазначив, що строк дії договорів скінчився, оскільки Вкладник - ОСОБА_1, не вчиняла дій щодо їх продовження, при цьому зверталася до Банку з письмовими заявами 02.12.2014 року, 05.12.2014 року, 17.01.2015 року, 22.01.2015 року, 23.01.2015 року про повернення суми вкладів у доларах США, готівкою.

У судовому засіданні представник відповідача не заперечувала, що строк дії договорів "Блискуча сімка" № 328823/110341/07-14 від 25.12.2014 року, № 328823/110345/07-14 від 25.12.2014 року, № 328823/110344/07-14 від 25.12.2014 року, № 328823/110343/07-14 від 25.12.2014 року, "Класік" № 328823/110338/1-14 від 25.12.2014 року та "Вільні гроші" №328823/78638/00-14 від 30.09.2014 року закінчився.

Відповідно до ст. 651 ЦК України. зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною 2 статті 653 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Таким чином враховуючи ту обставину, що строк дії договорів закінчився, тобто вони є такими, що припинили свою дію, додатково судом припинені бути не можуть, у зв'язку з чим задоволення вимоги про розірвання зазначених договорів є безпідставною, у зв'язку з чим задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 11, 16, 509, 526, 530, 533, 610, 625, 631, 651, 653, 1058, 1060, 1061 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 209, 212-215, 218 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про розірвання договорів та стягнення суми банківських вкладів - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя