У Х В А Л А

24.04.2015 Справа №607/6981/15-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності її померлій матері витягу з реєстру актів про смерть.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав. Юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Правовстановлюючим документом є документ, який підтверджує права? суб'єкта пра?ва власності на майно та складений у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 256 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Як слідує зі змісту заяви та доданих до неї документів, ОСОБА_1 просить встановити факт належності її матері ОСОБА_2, померлій 17 листопада 2014 року, Витягу з реєстру актів про смерть № 80 частина II серія В рік 2014, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Італійської республіки. Проте, витяг з реєстру актів про смерть не є правовстановлюючим документом, оскільки жодних прав померлої особи не підтверджує. Крім цього, витяг з актового запису про смерть не може належати померлій особі, оскільки видається після її смерті, і не встановлює для неї жодних прав, а лише посвідчує факт смерті особи.

З цих підстав відповідно до ч. 3 ст. 256 ЦПК України заява ОСОБА_1 судовому розгляду в окремому провадженні не підлягає.

Як убачається з заяви, подання до суду заяви про встановлення цього факту, зумовлене відмовою Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі у здійсненні пенсійних виплат. Наведене свідчить про те, що між заявником ОСОБА_1 та Управлінням Пенсійного фонду України в м. Тернополі виник спір щодо права ОСОБА_1 на отримання пенсійних виплат.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 210, ч. ч. 3, 4 ст. 256, п. 4 ч. 1 ст. 293, ч. 2 ст. 294 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя