Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №335/85/15 Головуючий у 1-й інстанції Воробйов А.В.
Провадження № 22-ц/778/2743/15 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.

Суддів Онищенка Е.А.

Воробйової І.А.

При секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначав, що він є сином відповідача ОСОБА_4 Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2001 року з відповідача було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 усіх видів його доходів на користь ОСОБА_5, на утримання дитини до досягнення повноліття. Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2006 року розмір аліментів було зменшено, та з ОСОБА_4 було стягнуто аліменти в розмірі 1/6 усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_5 на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

02 січня 2015 року він досяг повноліття, у зв'язку з чим, стягнення аліментів було припинено.

На теперішній час, він є студентом 1 курсу денної форми навчання за контрактом, факультету Міжнародного туризму та управління персоналом Запорізького національного технічного університету, термін навчання 4 роки, стипендію не отримує, у зв'язку з чим потребу матеріальної допомоги.

Враховуючи вищевикладене просив суд стягнути з відповідача аліменти на його утримання у зв'язку з навчанням у розмірі 952 грн. щомісячно і до закінчення навчання.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд першої інстанції, посилаючись на ст. 199 СК України виходив з того, що батько позивача за своїм матеріальним становищем та грошовими обтяженнями не в змозі матеріально допомагати повнолітньому сину на навчання.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що відповідач від шлюбу з ОСОБА_6 має неповнолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 18.12.2014 року перебуває на обліку як безробітний, має заборгованість за комунальними послугами, має борг перед ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 16498 грн. 11 коп., має заборгованість по аліментам в сумі 10509 грн. 33 коп.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що відповідач за своїм матеріальним становищем та грошовими обтяженнями не в змозі матеріально допомагати повнолітньому сину на навчання.

Посилання скарги на те, що відповідач є працездатною особою і зобов'язаний працювати, не спростовують висновків суду про застосування положень статті 199 СК України за умови реальної можливості надавати таку допомогу.

Таким чином вказані та інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: