Справа № 743/160/15-ц
Провадження № 2/743/87/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Воєдило О.В., Коваль Т.С.

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідачів ОСОБА_4

представника третьої особи - ОСОБА_22,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та ОСОБА_3, третя особа котра не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Великовіська сільська рада Ріпкинського району Чернігівської області, про встановлення факту що має юридичне значення та визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом, зазначивши, що вона являється спадкоємцем за законом після смерті матері - ОСОБА_8, котра за життя володіла нерухомим майном, а на день смерті проживала і перебувала на утриманні у позивача.

Таким чином, ОСОБА_6 посилаючись на ст.ст.234, 256 ЦПК України, ч.3 ст.1268 ЦК України, просить встановити факт проживання її та спадкодавця однією сім"єю по АДРЕСА_1, у період з 06.05.2013 року по 25.09.2013 року, а також визнати за позивачем право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_2.

В судове засідання позивач ОСОБА_6 не з"явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_7 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав вимоги ОСОБА_6, зазначивши, що позивач являється непрацездатною, отже як спадкоємець за законом, має право на обов"язкову частку, а саме на ? частину майна померлої матері, так як на день відкриття спадщини вони проживали однією сім"єю з ОСОБА_8

Крім того, представник позивача зазначив, що заяву ОСОБА_6 необхідно розцінювати як таку, що подана до суду в порядку позовного провадження, а питання про визнання недійсності заповіту, складеного ОСОБА_8 на користь відповідачів стороною позивача не ставиться.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала вимоги викладені в позовній заяві, пояснивши, що вона доводиться, відповідно, донькою позивачеві ОСОБА_6 та онукою померлій ОСОБА_8 і в період з 06.05.2013 року по 25.09.2013 року, проживала спільно з матір"ю і бабусею по АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_8 мала у власності житловий будинок по АДРЕСА_2, місце її проживання було зареєстровано за вказаною адресою, однак за станом здоров"я спадкодавець потребувала стороннього догляду, у зв"язку з чим ОСОБА_6 за згодою спадкодавця, забрала її до себе додому.

По місцю проживання ОСОБА_6, основний догляд за бабусею здійснювала сім"я позивача, однак відповідач ОСОБА_7 також її відвідувала, а ОСОБА_8 віддавала їй пенсію.

Про те, що ОСОБА_8 склала заповіт на користь відповідачів, сім"я ОСОБА_6 дізналась через тривалий час після смерті бабусі, однак дійсність її волевиявлення та обставини складення заповіту, викликають сумнів.

В той же час, представник позивача пояснила, що її бабуся за життя не була позбавлена або обмежена в дієздатності, а підстав сумніватися в її психічному здоров"ї не було.

Після смерті матері, ОСОБА_6 не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Представник відповідачів ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що ОСОБА_8 у встановленому законом порядку склала заповіт на користь доньки ОСОБА_7 та онука ОСОБА_3 Факт і місце відкриття спадщини по АДРЕСА_2 підтверджуються офіційними документами, похорон спадкодавця був здійснений як стороною позивача так і відповідачами, отже вимоги заявлені ОСОБА_6, є надуманими.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що померла ОСОБА_8 доводиться йому бабусею по лінії матері і за життя склала заповіт на його користь та користь ОСОБА_7, котрий був посвідчений в Ріпкинській районній державній нотаріальній конторі. Відповідач до 2012 року тривалий час проживав спільно з бабусею в її будинку по АДРЕСА_2, надаючи їй допомогу по господарству, а після зміни місця проживання, таку допомогу ОСОБА_8 надавали її доньки - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 У травні 2013 року ОСОБА_3, зі слів власної матері дізнався, що позивач проти волі бабусі забрала останню до себе додому на АДРЕСА_1, однак ОСОБА_8 відвідувала своє домоволодіння по АДРЕСА_2. В ніч з 24 на 25 вересня 2013 року ОСОБА_8 перевезли до її помешкання, де було зафіксовано факт смерті та звідки здійснювалось поховання.

Представник Великовіської сільської ради ОСОБА_22 у вирішення спору поклалася на розсуд суду, зазначивши в судовому засіданні, що вона не проживає в с.В.Вісь, однак займала посаду секретаря сільської ради, а згодом сільського голови починаючи з 2002 року та знала ОСОБА_8 як жителя с.В.Вісь. ОСОБА_22 відомо, і це підтверджується даними книг погосподарського обліку, що ОСОБА_8 проживала за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_2. Крім того, спільно з ОСОБА_8 без реєстрації проживав її онук ОСОБА_3 В 2002-2003 роках ОСОБА_8 зверталася до сільської ради з питання укладення договору дарування належного їй майна, однак заявниці було роз"яснено, що посвідчення такого договору не відноситься до компетенції органу місцевого самоврядування. Спадкоємцям померлої сільською радою видавались довідки встановленого зразка для здійснення поховання ОСОБА_8 та звернення до нотаріальної контори. Про смерть ОСОБА_8 ОСОБА_22 дізналася від онука померлої. У лікарському свідоцтві та актовому записі про смерть, місцем смерті ОСОБА_8 було зазначено будинок АДРЕСА_2. Свідоцтво про смерть матері отримувала ОСОБА_7 Через тривалий проміжок часу після смерті ОСОБА_8 до сільської ради зверталася онука померлої - ОСОБА_2, котра просила видати довідку про місце смерті бабусі по АДРЕСА_1, однак заявниці було відмовлено через відсутність підстав для видачі такого документа, оскільки у сільській раді дані про проживання ОСОБА_8 за вказаною адресою, були відсутні. За життя ОСОБА_8 до сільської ради будь-яких звернень про зміну місця її проживання, або складення акта обстеження місця проживання, не надходило. Про факт проживання ОСОБА_8 в сім"ї ОСОБА_6, представнику сільської ради невідомо.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що матір позивача - ОСОБА_8, котра померла 25.09.2013 року, за життя була власником житлового будинку з прибудинковими спорудами, що розташовані по АДРЕСА_2

Державна реєстрація нерухомого майна за спадкодавцем була здійснена Чернігівським МБТІ 11.06.2010 року.

Вказане майно ОСОБА_8 успадкувала після смерті чоловіка - ОСОБА_9, котра настала ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, у власності ОСОБА_8 перебували дві земельні дялянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,97 га.

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом після ОСОБА_8, являлись її доньки - ОСОБА_6 і ОСОБА_7

24.02.2004 року ОСОБА_8 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Ріпкинської районної державної нотаріальної контори, яким все своє майно заповіла у рівних частках доньці ОСОБА_7 та онуку ОСОБА_3

Сторони в судовому засіданні не оспорювали дійсність волевиявлення ОСОБА_8 та її здатність усвідомлювати свої дії на момент вчинення заповіту.

25.11.2013 року та 13.12.2013 року спадкоємець за заповітом ОСОБА_7 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від належної їй частки у спадщині за заповітом на користь ОСОБА_3, а 02.12.2013 року останній звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8

29.07.2014 року приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу на ім"я ОСОБА_3 було видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 на житловий будинок АДРЕСА_2; на земельну ділянку призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6081 га.; на земельну ділянку призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,3579 га.

Право власності на успадковане нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_3 у встановленому законом порядку.

Зареєстрованим і фактичним місцем проживання ОСОБА_6 являється будинок АДРЕСА_1.

З відмітки у паспорті позивача вбачається, що ОСОБА_6 зареєструвала місце свого проживання по АДРЕСА_1 03.09.2013 року.

З довідки № 304/3-20 від 25.09.2013 року, виданої виконкомом Великовіської сільської ради, вбачається, що ОСОБА_7 за власний рахунок здійснила похорон матері ОСОБА_8, яка була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_2.

Довідкою Великовіської сільської ради № 20/3-20 від 04.02.2015 року підтверджується, що ОСОБА_8 була зареєстрована по АДРЕСА_2 і на день смерті проживала одна.

Витягом з книги погосподарського обліку за 1989-1994 рік підтверджується, що головою домоволодіння АДРЕСА_2 являвся ОСОБА_9, а членом домоволодіння - ОСОБА_8.

Згідно витягу з книги погосподарського обліку за 2011-2015 роки, головою вказаного вище домоволодіння, до дня смерті значилась ОСОБА_8.

З рапорта чергового по Ріпкинському РВ УМВС України вбачається, що о 05 годині 40 хвилин надійшло повідомлення ОСОБА_3 про те, що в с.В.Вісь по АДРЕСА_2 померла ОСОБА_8

З висновку № 1632 щодо факту ненасильницької смерті людини вбачається, що труп ОСОБА_8 був оглянутий 25.09.2013 року в будинку АДРЕСА_2, при цьому онук померлої - ОСОБА_10 пояснив, що його бабуся за станом свого здоров"я потребувала сторонньої допомоги, яку він надавав разом з матір"ю.

В лікарському свідоцтві про смерть № НОМЕР_1, виданому КП "Ріпкинська ЦРЛ", місцем смерті ОСОБА_8 зазначено будинок АДРЕСА_2.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 показала, що знала ОСОБА_8, яка померла навесні і яку свідок останнім часом бачила вдома у доньки ОСОБА_6 Про місце, де настала смерть ОСОБА_8, свідку невідомо, однак тіло померлої ОСОБА_11 бачила в будинку, який належав покійній.

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що з квітня 2013 року вона бачила ОСОБА_8 у домоволодінні доньки ОСОБА_6 по АДРЕСА_1. Про смерть ОСОБА_8 свідок дізналася від позивача вночі 25.09.2013 року, і на прохання останньої допомагала обмивати та перевдягати померлу в будинку по АДРЕСА_2. У похованні померлої приймали участь обидві доньки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що вона проживає в с.В.Вісь неподалік від ОСОБА_6 та знає, що позивач доглядала матір за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 до дня смерті ОСОБА_8 в 2014 році. Про місце та обставини смерті ОСОБА_8 свідку нічого не відомо. На похороні померлої ОСОБА_13 присутньою не була.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що вона знала ОСОБА_8, після смерті якої тіло останньої бачила у власному будинку по АДРЕСА_2. У період з травня по вересень 2013 року ОСОБА_14 бачила ОСОБА_8 декілька разів поблизу власного домоволодіння.

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що зі слів інших осіб їй відомо про те, що ОСОБА_6 проти волі ОСОБА_8 забрала останню до себе додому у зв"язку з погіршенням стану здоров"я останньої. Про місце настання смерті свідку нічого не відомо. ОСОБА_15 особисто не бачила ОСОБА_8 вдома у ОСОБА_6, однак всі речі померлої залишалися у її власному домоволодінні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що восттанє він бачив ОСОБА_8 за місцем її проживання приблизно за 6 місяців до смерті, а по господарству їй допомагали донька ОСОБА_11 та онука ОСОБА_17. Після смерті ОСОБА_8 свідок допомагав відвозити тіло померлої на кладовище від її будинку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що він доводиться зятем відповідачеві ОСОБА_7 та був обізнаний про заповіт, складений на користь останньої. Про заповіт ОСОБА_8 знала також і ОСОБА_6, у зв"язку з чим між нею та матір"ю були напружені відносини. Свідок пояснив, що позивач забрала матір до себе додому проти волі останньої.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_7 упродовж трьох років здійснювала догляд за власною матір"ю, після чого ОСОБА_8 проти волі останньої, забрала до себе ОСОБА_6, котра вночі після смерті спадкодавця повідомила, що тіло можна перевезти на АДРЕСА_2.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що вона працює завідуючою фельдшерсько-акушерським пунктом в с.В.Вісь і за повідомленням відповідача ОСОБА_3 констатувала смерть ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 за мсіцем проживання останньої.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показав, що він доводиться чоловіком позивачеві і ОСОБА_8 проживала в його сім"ї по АДРЕСА_1 з весни 2013 року до дня своєї смерті, так як потребувала стороннього догляду. В той же час всі речі спадкоємця залишалися в належній їй будинку по АДРЕСА_2.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показала, що вона працює листоношею і належну ОСОБА_8 пенсію, починаючи з травня 2013 року, вручала отримувачу за місцем проживання її доньки ОСОБА_6

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, незалежно від змісту заповіту, спадкують половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом.

В той же час, спадкування обов"язкової частки, без попереднього звернення до нотаріальної контори, можливе за умови спільного проживання спадкодавця зі спадкоємцем на момент відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, підлягають задоволенню, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

За наведених обставин вимоги ОСОБА_6 задоволенню не підлягають, оскільки вона належними і допустимими засобами доказування не довела тих обставин, на які посилалася, як на підставу своїх вимог.

У відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати необхідно віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 57, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та ОСОБА_3, про встановлення факту що має юридичне значення та визнання права власності на частину нерухомого майна, в порядку спадкування - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляція на рішення може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області, через Ріпкинський районний суд, протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - у цей же строк, з дня отримання його копії.

Повний текст рішення складено 24.03.2015 року.

Суддя Є.А. Жовток