Справа № 204/8571/2014-ц
Провадження № 2/204/518/2015 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" про визнання звільнення з роботи протиправним, скасування наказу про звільнення, визнання протиправним переведення на іншу посаду, скасування наказу про переведення на іншу посаду, поновлення в займаній посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення різниці в посадових окладах та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким поновити процесуальний строк на звернення до суду з позовною заявою про визнання протиправним переведення його на посаду заступника начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" та скасування наказу № 639-К від 30 вересня 2014 року "Про переведення на іншу посаду"; визнати протиправним переведення його на посаду заступника начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" згідно наказу № 639-К від 30 вересня 2014 року "Про переведення на іншу посаду" та скасувати наказ № 639-К від 30 вересня 2014 року "Про переведення на іншу посаду"; визнати протиправним звільнення його згідно наказу № 762-К від 03 листопада 2014 року "Про звільнення з роботи" та скасувати Наказ № 762-К від 03 листопада 2014 року "Про звільнення з роботи"; поновити його на посаді начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" з тими ж умовами праці, що були під час перебування його на посаді начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт"; стягнути з відповідача на його користь різницю в посадових окладах, за період з 01 жовтня 2014 року по 03 листопада 2014 року у сумі 18970,31 грн., з подальшим утриманням відповідачем обов'язкових платежів передбачених чинним законодавством України; стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 16219,46 грн.; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт"; стягнути з відповідача на його користь 20000 грн. моральної шкоди. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач вказав на те, що відповідно до наказу № 99-К від 10 травня 2012 року "Про прийняття на роботу" він був прийнятий на посаду начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" з 11 травня 2012 року. За час праці в Публічному акціонерному товаристві "Комерційний Банк "Стандарт" позивач зарекомендував себе лише з позитивного боку, як керівник Управління цінних паперів, що виконував свої обов'язки на високому професійному рівні, що підтверджується відсутністю з боку керівництва доган та дорікань. Наказом № 639-К від 30 вересня 2014 року "Про переведення на іншу посаду" відповідач, всупереч волі позивача, з 01 жовтня 2014 року здійснив переведення з посади начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" на посаду заступника начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт", зі встановленням посадового окладу згідно штатного розпису. 01 жовтня 2014 року, під час ознайомлення з вищезазначеним наказом, на зворотному боці наказу він написав: "Вважаю наказ таким, що складений з грубим порушенням трудового законодавства. Своєї згоди на переведення на іншу посаду не даю". 03 листопада 2014 року відповідач наказом № 762-К звільнив позивача з посади заступника начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт", згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України (відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці). Наказом відповідач визначив вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку (згідно ст. 44 КЗпП) та зобов'язав заступника Головного бухгалтера зробити остаточний розрахунок по заробітній платі та надбавки за відпрацьовані дні і виплатити компенсацію за невикористану відпустку у кількості 47 днів. Позивач вважає переведення з посади начальника Управління цінних паперів на посаду заступника начальника Управління цінних паперів та наступне звільнення протиправним. Відповідач наказом № 639-К від 30 вересня 2014 року перевів позивача вже з 01 жовтня 2014 року на посаду нижче займаної ним попередньо, з начальника Управління цінних паперів на заступника начальника Управління цінних паперів. Позивач з 27.06.2014 року по 07.07.2014 року, з 08.07.2014 року по 24.07.2014 року, з 25.07.2014 року по 11.08.2014 року, з 12.08.2014 року по 05.09.2014 року, з 08.09.2014 року по 12.09.2014 року, з 15.09.2014 року по 30.09.2014 року (включно) перебував на лікарняному, про що відповідач був повідомлений, але це не завадило відповідачу, під час його відсутності на роботі з поважних причин, 30.09.2014 року наказом № 639-К здійснити переведення на посаду заступника начальника Управління цінних паперів. Відповідач, в порушення вимог ст. ст. 32, 103 КЗпП України, ст. 29 Закону України "Про оплату праці", додержання яких є обов'язковим у випадку зміни умов оплати праці в бік погіршення, що мало місце у зв'язку зі зменшенням в односторонньому порядку посадового окладу позивача, з окладу 19700 гривень до окладу 1639,94 гривень (посадовий оклад у жовтні 2014 року), та пониженні в займаній посаді, взагалі не попередив позивача про істотну зміну умов оплати праці в установлений строк - за два місяці до зміни, будь-якого наказу з цього питання не видав, не попередив про умови збереження попередньої оплата праці як начальника Управління цінних паперів, як і не повідомив його про право у разі незгоди з новими умовами оплати праці на звільнення, що є грубим порушенням прав працівника з боку відповідача, в наслідок чого ним допущена неправомірна недоплата заробітної плати. Недоотримана позивачем заробітна плата за період починаючи з 01 жовтня 2014 року по 03 листопада 2014 року становить 18970,31 грн. Таким чином, позивач згоди на переведення на посаду заступника начальника Управління цінних паперів не надавав, на день переведення на іншу посаду від відповідача пояснень щодо пониження його в займаній посаді не отримав ні в усній, ні в письмовій формі, ні доган, ні будь-яких інших адміністративних заходів відповідач до нього не застосовував. Під час його перебування на лікарняному, відповідач наказом № 639-К від 30 вересня 2014 року понизив позивача в займаній посаді зі зменшенням посадового окладу в декілька разів, що є суттєвою зміною істотних умов праці. Звільняючи позивача з займаної посади, відповідач на свою користь неправомірно використав норму чинного законодавства - п. 6 ст. 36 КЗпП України, яка передбачає припинення трудового договору з працівником у зв'язку з відмовою працівника від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. Відповідач проігнорував те, що зміни істотних умов праці є лише наслідком змін в організації виробництва та праці й лише за наявності останніх допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Але ж відповідач, наказом про переведення позивача на посаду заступника начальника Управління цінних паперів, понизив його в займаній посаді, та до того ж взагалі не попереджав його про зміни в організації виробництва і праці. Відповідач взагалі не здійснював змін в організації виробництва та праці, а лише використав норму законодавства про працю в особистих інтересах. У відповідача не відбулось змін в організації виробництва, ані скорочення чисельності або штату працівників, навпаки, було збільшено кількість штатних одиниць Управління цінних паперів. В день звільнення 03 листопада 2014 року Відповідач здійснив з позивачем розрахунок, з розміром якого він не погодився, але не видав йому копію наказу № 762-К від 03 листопада 2014 року "Про звільнення з роботи" та не видав йому трудової книжки. Позивач неодноразово в усній формі звертався до відповідача з проханням видати йому на руки трудову книжку та копію наказу про звільнення. Не дочекавшись від відповідача ніяких дій та документів, 07 листопада 2014 року позивач написав заяву, в якій ще раз висловив бажання отримати трудову книжку та копію наказу за фактичним місцем роботи, а також, повідомити його про час видачі за телефоном. В заяві він додатково зазначив, що згоди на відправлення трудової книжки і наказу поштовим відправленням не надає. Проте, 13 листопада 2014 року по місцю реєстрації позивач отримав від відповідача порожнього листа, на конверті була зазначена дата відправки з Києва - 07.11.2014 року. Таким чином, відповідач порушив чинне законодавство про працю України, не надавши в день звільнення позивачу трудової книжки та копії наказу про звільнення. Взагалі відсутність трудової книжки практично унеможливлює його наступне працевлаштування, так як відсутня можливість надати майбутнім працедавцям інформацію про його стаж роботи та досвід роботи, та фактично позбавляє його права стати на облік до служби зайнятості, та отримувати грошову допомогу. Крім того, позивач зазнав психологічних страждань внаслідок незаконного звільнення, що само по собі принизило його престиж та ділову репутацію, він, внаслідок неодноразових порушень його трудових прав, відчував переживання та душевні страждання, перебував у стані хвилювання та стресу, пов'язаними із позбавленням можливості реалізовувати своє законне право на працю, та отримати заробітну плату у повному обсязі, що також безумовно негативно вплинуло на його моральний стан, здоров'я, в решті він не міг вести звичний для себе спосіб життя, не мав змоги повною мірою забезпечувати як свої особисті потреби так і потреби своєї родини, підтримувати життєві зв'язки та був змушений прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Всі зазначені моральні страждання нанесені йому незаконними діями відповідача можуть негативно відобразитись на його здоров'ї. Позивач оцінив спричинену йому моральну шкоду в 20000 гривень.

Пізніше позивач уточнив свої позовні вимоги в частині середнього заробітку за час вимушеного прогулу та просив в цій частині стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" на його користь 80675,74 грн.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі. Також, зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своїй неявки суду не повідомив. Раніше надав суду письмові заперечення, в яких заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити йому в задоволенні його вимог в повному обсязі. При цьому, зазначено, що 29.07.2014 року був виданий Наказ Голови правління Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" № 470-К "Про зміну істотних умов праці", відповідно до якого, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, що спрямовані на підвищення результативності роботи, посилення персональної відповідальності та виконавчої дисципліни кожного співробітника Банку змінено істотні умови праці начальника Управління цінних паперів ОСОБА_1 шляхом зменшення обсягу функціональних обов'язків і з 01.10.2014 року його було переведено на посаду заступника начальника Управління цінних паперів, йому було встановлено посадовий оклад згідно штатного розпису. Наказ Голови правління Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" № 470-К від 29.07.2014 року "Про зміну істотних умов праці", а також Попередження про наступну зміну з 01 жовтня 2014 року істотних умов праці по закінченні 2-х місяців з моменту вручення йому цього попередження, а саме - зміни в організації виробництва і праці та зміну штатно-посадового окладу позивачу було доведено 29.07.2014 року заступником начальника Управління банківської безпеки Дідорою В.М. в присутності співробітників Банку ОСОБА_3, ОСОБА_4, але позивач відмовився ставити свій особистий підпис про ознайомлення з Наказом № 470-К від 29.07.2014 року і підписувати Попередження про наступну зміну істотних умов праці у зв'язку зі змінами в організації виробництва. Про це було складено відповідний акт від 29.07.2014 року. Позивач вказує в позовній заяві, що з 27.06.2014 року по 07.07.2014 року, з 08.07.2014 року по 24.07.2014 року, з 25.07.2014 року по 11.08.2014 року, з 12.08.2014 року по 05.09.2014 року, з 08.09.2014 року по 12.09.2014 року, з 15.09.2014 року по 30.09.2014 року (включно) він перебував на лікарняному, тому не міг ознайомитьсь з Наказом Голови правління Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" № 470-К від 29.07.2014 року "Про зміну істотних умов праці", а також Попередженням про наступну зміну з 01 жовтня 2014 року істотних умов праці. Але, це не відповідає дійсності, оскільки 29.07.2014 року позивач знаходився на своєму робочому місці - за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шаумяна, 8 (місце розташування одного з структурних підрозділів Банку - Відділення № 1 Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" у м. Дніпропетровську), про що є запис в Журналі відвідувачів Банку від 29.07.2014 року. Того ж дня було складено Акт про відмову позивача підписувати Попередження про наступну зміну істотних умов праці і ознайомлення з Наказом № 470-К від 29.07.2014 року. Отже, за таких умов позивача у встановленому порядку було повідомлено про наступні зміни істотних умов праці, а саме про переведення на іншу посаду за тією ж кваліфікацією і спеціальністю із зменшенням обсягу функціональних обов'язків і зменшенням посадового окладу згідно штатного розпису з 01.10.2014 року, тобто не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження. 30 вересня 2014 року Наказом Голови правління Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" № 639-К "Про переведення на іншу посаду" ОСОБА_1 було переведено з посади начальника Управління цінних паперів на посаду заступника начальника Управління цінних паперів з 01.10.2014 року зі встановленням посадового окладу згідно штатного розпису. Позивач теж був ознайомлений з цим наказом 01.10.2014 року, про що поставив під Наказом свій особистий підпис. Перелік істотних умов праці, наведений у ст. 32 КЗпП України не є вичерпним. В даному випадку, в зв'язку з тим, що навантаження в Управлінні цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" в третьому кварталі 2014 року зросло в 10 разів в порівнянні з попередніми періодами, а працювало в ньому на той час лише дві особи, одна з яких - позивач, який з червня по жовтень 2014 року знаходився на лікарняному, тому все навантаження лягло на єдиного працівника, яка не мала змоги ефективно і продуктивно виконувати такий обсяг роботи і контролювати її виконання. Фактично більша частина обсягу роботи Управління цінних паперів виконувався у Головному офісі Банку в м. Києві. В зв'язку з викладеним відповідач, в цілях підвищення результативності роботи в Управлінні цінних паперів, посилення персональної відповідальності та виконавчої дисципліни змінив істотні зміни умов праці позивача при змінах в організації виробництва. Відповідачем при зміні істотних умов праці у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці була дотримана встановлена законодавством України процедура. Таким чином, позовні вимоги незаконні і задоволенню не підлягають. В зв'язку з тим, що робоче місце ОСОБА_1 знаходиться в м. Дніпропетровську (за місцем розташування одного з структурних підрозділів Банку - Відділення № 1 у м. Дніпропетровську, вул. Шаумяна, 8), а головний офіс Банку розташовано в м. Києві, видати трудову книжку в день звільнення позивачу було неможливо. Позивач ігнорував неодноразові прохання з боку відповідача отримати трудову книжку в Головному офісі Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" в м. Києві, тому 07.11.2014 року рекомендованим листом з повідомленням трудову книжку було відправлено на адресу ОСОБА_1, який він отримав 19.11.2014 року, про що стоїть його особистий підпис у повідомленні про вручення. Посилання позивача на те, що він не отримував трудову книжку не може бути взяте до уваги судом, оскільки ця обставина не доведене позивачем. Додатково зазначено, що за фактом відправлення трудової книжки на адресу ОСОБА_1 відповідачем було ініційовано проведення службу розслідування. В ході якого були відібрані пояснювальні записки від начальника відділу кадрів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" ОСОБА_6 та начальника відділу діловодства ОСОБА_7 За висновками службової перевірки встановлено, що в зв'язку з тим, робоче місце ОСОБА_1 знаходилось у м. Дніпропетровську, а його трудова книжка зберігалась в Управлінні по роботі з персоналом за адресою розташування Головного Банку - м. Київ, просп. 40-річча Жовтня, буд. 42, видати у відповідності до вимог ст. 47 КЗпП України трудову книжку працівнику на руки в день звільнення не було можливості. Начальник Управління по роботі з персоналом ОСОБА_6 неодноразово намагалась отримати від ОСОБА_1 інформацію, на яку адресу необхідно надіслати йому трудову книжку. Але відповіді від ОСОБА_1 вона не отримала. В зв'язку з цим 05.11.2014 року начальник Управління по роботі з персоналом ОСОБА_6 передала трудову книжку ОСОБА_1 заступнику начальника відділу діловодства ОСОБА_7 для відправки її поштою на домашню адресу, що була вказана в особовій справі ОСОБА_1 - АДРЕСА_1. Заступник начальника відділу діловодства ОСОБА_7, отримавши від ОСОБА_6 трудову книжку ОСОБА_1, 05.11.2014 року вклала її до конверту, який було підписано, а також заповнено рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на домашню адресу ОСОБА_1 Про те, що на адресу ОСОБА_1 було відправлено трудову книжку, а не пустий конверт, свідчить поштовий чек, виданий "Укрпоштою", в якому вказана вага відправлення, а саме - 40 гр. Повідомлення про вручення "Укрпоштою" поштового відправлення адресату, в якому вказано, що ОСОБА_1 отримав відправлення особисто 13.11.2014 року, було доставлено до Банку 19.11.2014 року. Кінцевим результатом за даним фактом став висновок, що порушень з боку відповідача не виявлено. Крім того, позивачем не доведено і не надано суду жодних письмових доказів в чому саме полягає причинена йому моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до Наказу № 99-К від 10 травня 2012 року "Про прийняття на роботу" ОСОБА_1 був прийнятий на посаду начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" з 11 травня 2012 року (а.с.9).

Наказом № 639-К від 30 вересня 2014 року "Про переведення на іншу посаду" ОСОБА_1 з 01 жовтня 2014 року переведений з посади начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" на посаду заступника начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт", зі встановленням посадового окладу згідно штатного розпису (а.с.11-12).

Наказом № 762-К від 03 листопада 2014 року ОСОБА_1 був звільнений з посади заступника начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт", згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України (відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці) (а.с.13).

Вищевказані обставини не оспорювалися та були визнані сторонами у справі, а тому, доказуванню ці обставини не підлягають на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Позивач вважає дій відповідача в частині переведення його з посади начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" на посаду заступника начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" протиправними, оскільки його не було повідомлено про істотні зміни умов праці у встановленому законом порядку.

Відповідач, в свою чергу, заперечує проти таких тверджень позивача, оскільки останній був повідомлений про такі зміни.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Кодексу законів про працю України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Згідно з положеннями ст. 103 Кодексу законів про працю України, про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Аналогічні положення має ст. 29 Закону України "Про оплату праці".

Таким чином, відповідач мав не пізніш як за два місяці повідомити позивача про істотні зміни умов його праці та про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення.

Так, 29 липня 2014 року Головою правління Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" був виданий Наказ за № 470-К "Про зміну істотних умов праці", відповідно до якого, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, що спрямовані на підвищення результативності роботи, посилення персональної відповідальності та виконавчої дисципліни кожного співробітника Банку з 01 жовтня 2014 року змінено істотні умови праці начальника Управління цінних паперів ОСОБА_1 шляхом зменшення обсягу функціональних обов'язків (а.с.13).

Відповідач зазначив, що позивач 29 липня 2014 року був присутнім на своєму робочому місці - за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шаумяна, 8 (місце розташування одного з структурних підрозділів Банку - Відділення № 1 Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" у м. Дніпропетровську), про що є запис в Журналі відвідувачів Банку від 29.07.2014 року (а.с.76-79). Того ж дня він був ознайомлений із змістом Наказу № 470-К від 29.07.2014 року "Про зміну істотних умов праці" та з Попередженням про наступну зміну істотних умов праці (а.с.73).

Проте, позивач відмовився від підпису про ознайомлення з вищевказаними документами, у зв'язку з чим був складений Акт про відмову ОСОБА_1 підписувати Попередження про наступну зміну істотних умов праці і ознайомлення з Наказом № 470-К від 29.07.2014 року (а.с.72).

Тому, відповідач вважає, що позивача у встановленому порядку було повідомлено про наступні зміни істотних умов праці, а саме про переведення на іншу посаду за тією ж кваліфікацією і спеціальністю із зменшенням обсягу функціональних обов'язків і зменшенням посадового окладу згідно штатного розпису з 01.10.2014 року, тобто не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження.

Разом з тим, суд ставиться критично до вищевказаних тверджень відповідача, оскільки в Журналі відвідувачів Банку від 29.07.2014 року відсутній підпис позивача про його знаходження на робочому місці, а лише маються записи про осіб, які кудись прийшли та пішли, не зазначено в якому саме приміщенні ці особи (які зазначені в журналі) знаходяться, за якою адресою, хто робить (відповідальний) ці записи, тощо.

Крім того, позивач у період з 25 липня 2014 року по 11 серпня 2014 року перебував на лікарняному, що підтверджується наданим суду листком непрацездатності Серії АГІ № 267289 та довідкою про середню заробітну плату (дохід) (для розрахунку виплат на випадок безробіття), виданою самим відповідачем 21.11.2014 року за № БТ21/11-818/133 (а.с.21), в якій також зазначено, що ОСОБА_1 у період з 25 липня 2014 року по 11 серпня 2014 року перебував на лікарняному на підставі лікарняного АГІ № 267289 від 25.07.2014 року.

Інших належних доказів ознайомлення позивача з Попередженням про наступну зміну істотних умов праці і з Наказом № 470-К від 29.07.2014 року відповідач не надав.

Таким чином, позивач не був належним чином повідомлений про наступні зміни істотних умов його праці, а саме про переведення на іншу посаду за тією ж кваліфікацією і спеціальністю із зменшенням обсягу функціональних обов'язків і зменшенням посадового окладу згідно штатного розпису з 01.10.2014 року, тобто не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження.

Крім зазначено вище, відповідно до ч. 1 ст. 32 Кодексу законів про працю України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Проте, позивач при ознайомленні з Наказом № 639-К від 30 вересня 2014 року "Про переведення на іншу посаду", на звороті, зазначив, що вважає наказ таким, що складений з грубим порушенням трудового законодавства та своєї згоди на переведення на іншу посаду не дав (а.с.12).

При цьому, до матеріалів справи не було надано відомостей щодо застосування до позивача з боку відповідача заходів адміністративного впливу, винесення відносно нього доган, попереджень тощо, чи доказів порушення з боку позивача трудової дисципліни чи не виконання покладених на нього обов'язків, передбачених посадовою інструкцією.

Тому, суд вважає необхідним визнати протиправним переведення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" згідно Наказу № 639-К від 30 вересня 2014 року "Про переведення на іншу посаду" та скасувати Наказ № 639-К від 30 вересня 2014 року "Про переведення на іншу посаду".

Оскільки переведення позивача на посаду заступника начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" згідно наказу № 639-К від 30 вересня 2014 року "Про переведення на іншу посаду" визнане судом протиправним, а Наказ № 639-К від 30 вересня 2014 року "Про переведення на іншу посаду" скасований, то підлягає стягненню з відповідача на користь позивача різниця в посадових окладах, яка за період з 01 жовтня 2014 року по 03 листопада 2014 року складає 18970,31 грн., оскільки посадовий оклад начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" складає 19700,00 грн., а посадовий оклад заступника складає 1639,94 грн.

Різниця в посадових окладах розрахована наступним чином: 19700 грн. (посадовий оклад) - 1639,94 грн. (нарахований відповідачем посадовий оклад за жовтень 2014 року) = 18060,06 грн. (компенсації заробітної плати за жовтень 2014 року); 19700 грн. (посадовий оклад) : 20 (робочих днів в листопаді 2014 року) х 1 (відпрацьований робочий день у листопаді 2014 року) = 985 грн.; 985 грн. - 74,75 грн. (оклад за листопад 2014 року, який був нарахований відповідачем у день звільнення) = 910,25 грн. (компенсації заробітної плати за листопад 2014 року); 18060,06 грн. (за жовтень 2014 року) + 910,25 грн. (за листопад 2014 року) = 18970,31 грн. (без врахування утримань обов'язкових платежів).

Таким чином, з Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 різниця в посадових окладах в сумі 18970,31 грн.

Наказом № 762-К від 03 листопада 2014 року ОСОБА_1 був звільнений з посади заступника начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт", згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України (відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці).

Разом з тим, позивач відмовився від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, у зв'язку з тим, що вони були змінені йому з порушенням чинного законодавства, що було вище встановлено судом.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позивач був звільнений відповідачем незаконно.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Тому, суд вважає необхідним визнати протиправним звільнення ОСОБА_1 згідно наказу № 762-К від 03 листопада 2014 року "Про звільнення з роботи" та скасувати Наказ № 762-К від 03 листопада 2014 року "Про звільнення з роботи"; та поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" з тими ж умовами праці, що були під час перебування його на посаді начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт".

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В силу абз. 3, 4 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно з абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати обчислення виплат провадиться шляхом множення середньоденного (погодинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (погодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих днів на число відпрацьованих робочих днів.

Тому, обчислення середньої заробітної плати судом повинно здійснюватися відповідно до абз. 4 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати.

Таким чином, розмір середнього заробітку позивача за весь час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки складає 80675 грн. 74 коп., яка вирахувана наступним чином: 938 грн. 09 коп. (середньоденна заробітна плата) х 86 (кількість робочих днів вимушеного прогулу) = 80675 грн. 74 коп.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 80675 грн. 74 коп.

Крім того, згідно ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди також підлягають задоволенню, оскільки позивач незаконно був переведений на іншу посаду, в подальшому незаконно звільнений, зазнав психологічних страждань, відчував переживання та душевні страждання, перебував у стані хвилювання та стресу, пов'язаними із позбавленням можливості реалізовувати своє законне право на працю, та отримати заробітну плату у повному обсязі, з урахуванням матеріалів справи, встановлених обставин по справі та наслідків, які наступили, вимог розумності та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди частково в розмірі 1000 грн. 00 коп.

При цьому, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

За таких обставин, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" з тими ж умовами праці, що були під час перебування його на посаді начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" та стягнення з Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в межах суми платежу за 1 місяць.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 1240 грн. 06 коп., з яких судовий збір в сумі 996 грн. 46 коп. за позовні вимоги майнового характеру та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за позовні вимоги немайнового характеру (в частині моральної шкоди), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 103, 232, 233, 235, 237-1 КЗпП України, ст. 29 Закону України "Про оплату праці", Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року за № 9, Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 224-227, 367 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" про визнання звільнення з роботи протиправним, скасування наказу про звільнення, визнання протиправним переведення на іншу посаду, скасування наказу про переведення на іншу посаду, поновлення в займаній посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення різниці в посадових окладах та моральної шкоди - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення до суду з позовною заявою про визнання протиправним переведення його на посаду заступника начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" та скасування наказу № 639-К від 30 вересня 2014 року "Про переведення на іншу посаду".

Визнати протиправним переведення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" згідно наказу № 639-К від 30 вересня 2014 року "Про переведення на іншу посаду" та скасувати наказ № 639-К від 30 вересня 2014 року "Про переведення на іншу посаду"

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" на користь ОСОБА_1 різницю в посадових окладах за період роботи з 01 жовтня 2014 року по 03 листопада 2014 року в сумі 18970 грн. 31 коп.

Визнати протиправним звільнення ОСОБА_1 згідно наказу № 762-К від 03 листопада 2014 року "Про звільнення з роботи" та скасувати Наказ № 762-К від 03 листопада 2014 року "Про звільнення з роботи".

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" з тими ж умовами праці, що були під час перебування його на посаді начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт".

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 80675 грн. 74 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 1000 грн. 00 коп.

На підставі ст. 367 ЦПК України допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" з тими ж умовами праці, що були під час перебування його на посаді начальника Управління цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" та стягнення з Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в межах суми платежу за 1 місяць.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" на користь держави судовий збір в сумі 1240 грн. 06 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Самсонова