АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №2601/22183/12
№ апеляційного провадження:22-ц/796/19/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Т.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
03 березня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А. при секретарі Бугаю О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Богданової Альони Петрівни на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору недійсним та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», в якому просив визнати недійсним договір кредиту, стягнути на його користь 161 600 грн., які були перераховані за виконавчим документом, майнову шкоду в розмірі 62 320 грн. - відсотки, які він міг би отримати по депозиту, оскільки вищевказані кошти були сплачені з депозитного рахунку, витрати на правову допомогу в розмірі 30 000 грн., а також моральну шкоду в сумі 50 000 грн.. Посилається на те, що він не укладав договір кредиту від 10 серпня 2007 року з АКБ СР «Укрсоцбанк», не підписував вказаний договір та додатки до нього, а також заяву на видачу готівки на суму 237 000 дол. США, оскільки з 06 серпня по 11 серпня 2007 року знаходився в закордонному рейсі в якості супервайзера на т/х «Южная Пальмира». Дізнавшись про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва згідно рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 23 грудня 2008 року про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 142 459,56 грн., а також накладення арешту на його майно, ОСОБА_4 вимушений був у повному обсязі спалити борг за виконавчим документом з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 161 600 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2014 року позов задоволено частково; визнано недійсним кредитний договір № 660/103-302 від 10 серпня 2007 року, укладений між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі заступника керуючого Одеською обласною філією Акціонерного комерційного банку «Укрсоцбанк» Цивінською Оленою Валеріївною та ОСОБА_4; стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 4 406,40 грн. вартості проведеного дослідження та 243,60 грн. судового збору; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Богданова А.П. просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що суд не в повному обсязі дослідив докази, надані позивачем, оскільки в довідці, виданій Державною прикордонною службою України Головним центром обробки спеціальної інформації від 30.01.2012 № 254/М-240 зазначено, що з 06.08.2007 року по 11.08.2007 року перетинав кордон ОСОБА_6, а тому відсутні докази щодо відсутності ОСОБА_4 в м. Одесі при підписанні Договору кредиту. Вказує, що 10.08.2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір та 30.09.2008 року укладено додаткову угоду до Договору іпотеки, які посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Наталією Артемівною, яка відповідно перевіряла справжність підпису учасників правочинів, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Проте, нотаріуса не було долучено в якості третьої особи при розгляді справи.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 просив відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Інші сторони у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника ПАТ «Укрсоцбанк» Ленець О.І. про забезпечення розгляду справи в режимі відеоконференції, колегія виходила з вимог ст. 158-1 ЦПК України, відповідно до якої проведення судового засідання в режимі відео конференції є правом, а не обов'язком суду, заперечення представника позивача у задоволенні вказаного клопотання. При цьому враховано, що ПАТ «Укрсоцбанк» знаходиться в м. Києві.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України, неявка сторін, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, оскільки позиція представника відповідача детально викладена в апеляційній скарзі і зрозуміла суду.

Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи представник відповідача не подавав, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За умовами ч.3,4 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 серпня 2007 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого Банк надав позичальнику 237 000 дол. США строком до 09 серпня 2017 року, зі сплатою 13,5% річних (а.с.8-11).

ОСОБА_4 зазначив, що вказаний кредитний договір він не підписував, оскільки знаходився в закордонному рейсі, а тому за його клопотанням ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 січня 2014 року призначена судова почеркознавча експертиза (а.с.170-171).

Згідно з висновком експертів №1639/1640/14-32 від 09 квітня 2014 року, підписи від імені ОСОБА_4 у рядку ОСОБА_4 у графі «позичальник» на останньому аркуші Договору кредиту №660/103-302 від 10 серпня 2007 року, укладеному між юридичною особою за законодавством України АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4, підпис від імені ОСОБА_4 у рядку ОСОБА_4 у графі «позичальник» у Додатку №1 до Договору кредиту № 660/103-302 від 10.08.2007 «Тарифи та послуги банку, пов'язані з наданням кредитів», підпис від імені ОСОБА_4 у рядку ОСОБА_4 у графі «позичальник» у Додатку №2 до Договору кредиту № 660/103-302 від 10.08.2007 «Графіку погашення кредиту», - виконані не ОСОБА_4, а іншою особою, з наслідуванням підпису ОСОБА_4 (а.с.177-180).

Крім того, відповідно довідки ПАТ «Судноплавна компанія «Укрферрі», ОСОБА_4 в період з 06.08.2007 року по 11.08.2007 року знаходився у закордонному рейсі на посаді супервайзера т/х Южная Пальмира» (а.с.23).

Таким чином, ОСОБА_4 не міг укласти кредитний договір та отримати кошти.

Дослідивши вказані докази, суд прийшов до обгрунтованого висновку про визнання кредитного договору недійсним.

Не погоджуючись з висновком експертів №1639/1640/14-32 від 09 квітня 2014 року, ПАТ Укрсоцбанк» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про призначення додаткової експертизи, проте дане клопотання надійшло до суду лише 13.06.2014 року (а.с.208-209).

При цьому до Апеляційного суду м. Києва з клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи представник ПАТ «Укрсоцбанк» не звертався.

В апеляційній скарзі представник Банку посилається на те, що суд не дослідив Іпотечний договір від 10.08.2007 року, укладений між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., який є забезпеченням за кредитним договором та не залучив в якості третьої особи нотаріуса.

Крім того, зазначає, що суд не з'ясував, яким чином була придбана земельна ділянка площею 1,68 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно на придбання якої надавався кредит та відносно якої 10.08.2007р. та 30.09.2008р. між Банком та ОСОБА_4 сумісно з іншими громадянами був укладений іпотечний договір та додатковий договір до нього.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.114-115), 18 серпня 2005 року ОСОБА_4 дійсно була придбана земельна ділянка, проте за іншою адресою, в іншому розмірі та за два роки до дати кредитного договору.

Позовних вимог щодо визнання недійсними іпотечного договору та додаткового договору до нього не заявлялося.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 23 грудня 2008 року задоволено позов АКБСР «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором у розмірі 142 459,56 грн. та 1 824,59 грн. третейського збору (а.с.16-18).

Судом встановлено, що відділом державної виконавчої служби Іллічівського міськрайонного управління юстиції Одеської області було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-313/2009р., виданого Дніпровським районним судом м. Києва 25 березня 2009 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 (а.с.37), про що позивачу стало відомо 18 березня 2011 року.

31 травня 2011 року ОСОБА_4 сплатив 161 600 грн. за вказаним виконавчим документом (а.с.40).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 звертався до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 23.12.2008 року, проте ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2011 року йому відмовлено в задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду (а.с.80).

Таким чином, посилання представника ПАТ «Укрсоцбанк» на те, що ОСОБА_4 не оскаржував та визнав рішення, на підставі якого з нього стягнута кредитна заборгованість безпідставні.

Позовні вимоги належним чином розглянуті судом першої інстанції, всім дослідженим доказам дана належна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Богданової Альони Петрівни відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-