Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Романа О. А. ,

при секретарі - Кішинському М. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві

справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс - Банк»,

про визнання пункту кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

09.09.2014 року, ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, звернулася в суд з позовом до ПАТ КБ «Правекс - Банк» (далі - Банк) та просить:

-«Визнати недійсним з моменту укладання пункт 7.1.7 Кредитного договору №906-014/05 Р від 01.07.2005 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРАВЕКС - БАНК».» (а.с.2-5)

Свою вимогу мотивує тим, що 01.07.2005 року між Банком та ОСОБА_1 було укладеного договір №906-014/05 Р (далі - Договір), згідно з яким їй надано кредит в сумі 57 000,00 Євро строком до 01.07.2014 року, із встановленням 13,5% річних за користування коштами.

Умовами Договору передбачено щомісячне повернення кредиту рівними частками та процентів за користування коштами до десятого числа кожного наступного місяця.

Пунктом 7.1.7. Договору передбачано можливість, без її згоди, в односторонньому порядку, змінювати та доповнювати умови Договору, що на її думку, є дискримінаційною нормою, а тому позов просить задовольнити.

В судовому засіданні представник позивачки - ОСОБА_2 позов підтримав, просить його задовольнити на підставі ст.1056-1 ЦК України, яка передбачає, що умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною, ст.11 ч.5 п.4 та ст.18 ч.3 п.11 Закону України «Про захист прав споживачів», які передбачають, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, положення, згідно з якими встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки, а також передбачено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених в договорі.

Представник відповідача - Будлянська І.Ю. позов не визнала, мотивуючи тим, що на час укладання Договору, норми законодавства, на які посилається позивачка, не діяли.

Більш того, можливість збільшення процентної ставки за користування коштами, передбачена п.1.3. Договору, у випадку неналежного виконання ОСОБА_1 його умов, а тому не вбачає в цьому дискримінації.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає на підставі ст.526 ЦК України, яка передбачає, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та ст.1054 ч.1 ЦК України, яка передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, як вбачається з Договору №906-014/05 Р від 01.07.2005 року, Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 57 000,00 Євро строком до 01.07.2014 року, із встановленням 13,5% річних за користування коштами.(а.с.16-20)

Згідно з пунктом 4.1. та пунктом 4.2 Договору передбачено щомісячне повернення кредиту рівними частками та процентів за користування коштами до десятого числа кожного наступного місяця.

Згідно з пунктом 1.3. Договору передбачено, що у випадку порушення Позичальником строку сплати кредиту та процентів за їх користування, розмір процентної ставки збільшується на один процент річних.

Згідно з пунктом 7.1.7. Договору передбачано можливість, без згоди Позичальника, в односторонньому порядку, змінювати та доповнювати умови Договору.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що умови Договору не порушують права позивачки, оскільки можливість збільшення процентної ставки за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування коштами, визначено умовами Договору, а тому дискримінаційної норми в цьому суд не вбачає, а тому Договір підлягає виконанню учасниками правовідносин у відповідності з його умовами.

Крім того, на час підписання Договору, норми законодавства, на які посилається позивачка, ще не діяли, а згідно зі ст.5 ЦК України, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі.

Підстав для застосування вимог ст.5 ч.2 ЦК України, яка передбачає, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом»якшує або скасовує цивільну відповідальність, у суду немає.

На підставі викладеного,

-ст.ст.5,526,1054 ЦК України,

керуючись ст.ст.5,6,7,8,10,11,60,79,88,208,209,212,213,214,215,294 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ВІДМОВИТИ.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя О. А. Роман