АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

При секретарі: Лимар О.М.,

За участі: прокурора Вороненко А.М., Котляра Р.В.,представника відповідача Борчук В.В., представників третьої особи ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 квітня 2015 року

по справі за позовом першого заступника прокурора м. Полтави в інтересах ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради про визнання наказу про звільнення незаконним, його скасування, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 квітня 2015 року позов Першого заступника прокурора м. Полтави в інтересах ОСОБА_5 задоволено в повному обсязі.

Визнано незаконним наказ начальника комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради №37-к від 02 липня 2014 року щодо звільнення ОСОБА_5 з посади водія автотранспортних засобів 3 класу в зв'язку з скороченням чисельності штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

Скасовано наказ начальника комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради №37-к від 02 липня 2014 року щодо звільнення ОСОБА_5 з посади водія автотранспортних засобів 3 класу в зв'язку з скороченням чисельності штату працівників згідно п.1ст.40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_5 з посади водія автотранспортних засобів 3 класу у комунальному підприємстві «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради з 02 липня 2014 року.

Стягнуто з Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради на користь ОСОБА_5 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 31 929,92 грн.

Рішення в частині поновлення на посаді та у межах суми стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради на користь держави 243 гривні 60 копійок судового збору.

Рішення оскаржило комунальне підприємство "Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця" ( далі КП «ПМШЕД» ) Полтавської міської ради, яке в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_5 з 5 березня 2012 року прийнятий на роботу у КП «ПМШЕД» водієм 3-го класу автотранспортного засобу.

Наказом по підприємству № 37-к від 02.07.2014 року звільнений у зв'язку з скороченням чисельності штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилався на те, що при звільненніОСОБА_5 адміністрація відповідача незаконно об'єднала в одному наказі два види скорочення: чисельність та штат працівників, не надавши завчасно, за три місяці, профспілковій організації інформації про зміни в організації виробництва і праці та не обговоривши кількість та категорію працівників, які підлягають звільненню. КП «ПМШЕД» не отримав згоду на скорочення чисельності та штату працівників від власника - Полтавської міської ради. Внаслідок цього профспілковий комітет не дав згоду на звільнення, проте відповідач звільнив ОСОБА_5 з роботи.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що при звільненні ОСОБА_5 адміністрацією відповідача не враховано переважне право на залишення на роботі, не отримано згоду на проведення скорочення від Полтавської міської ради та звільнення проведено без згоди профспілкового органу.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та зібраним у справі доказам.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Як передбачено ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Згідно з абз. 1 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що адміністрацією КП «ПМШЕД» не видавалось наказу (розпорядження) про майбутнє скорочення чисельності або штату працівників з обґрунтуванням змін в організації виробництва і праці з відповідним аналізом економічних і виробничих можливостей для цього, визначенням кількості посад, що скорочуються та конкретного періоду внесення змін до штатного розпису підприємства.

Так, в наказ начальника підприємства від 24 квітня 2014р. не зазначена кількість штатних одиниць, які скорочуються, а містить попередження конкретних працівників про можливе подальше їх вивільнення( а.с.18),серед яких 12 водіїв автотранспортних засобів, в тому числі ОСОБА_5 , який має 3 клас.

Між тим, із штатного розпису, який введений з 2 липня 2014р. в штаті підприємства перебуває 26 водіїв, що мають 3 клас( а.с.75-80).

Згідно із статтею 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Отже, при вивільненні працівників, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України.

Пороте, відповідачем не надано належних доказів про те, що водії 3 класу, що залишились працювати, мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, ніж ОСОБА_5

Встановлено недотримання відповідачем п.2 Розділу 6 Колективного договору КП «ПМШЕД» щодо письмового повідомлення профспілкової сторони не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень, про причини і терміни вивільнення, кількість та категорії працівників, що підлягають скороченню ( а.с.29).

Лист від 6 березня 2014р. за підписом в.о.начальника підприємства, адресований профспілковому комітету з пропозицією взяти участь у складанні та погодженні списків працівників, які підлягають скороченню( а.с.16), - не містив посилань на відповідне рішення адміністрації та не визначав конкретну категорію водіїв, що підлягають вивільненню. Зокрема, в листі було зазначено, що до 5 червня 2014р. підлягає скороченню 12 водіїв, проте не було зазначено яких саме категорій.

Між тим, з розділу 7 штатного розкладу робітників КП«ПМШЕД» на 2014рік в дії з 01.01.2014р. вбачається 75штатних одиниць водіїв ( а.с.99-100), а в штатному розкладі з 02.07.2014р. - 72 штатні одиниці водіїв (78-79), тобто зменшення кількості на три одиниці, що не відповідає кількості водіїв, які звільнені за наказом від 24 квітня 2014р. та в зазначеному листі.

Таким чином відповідачем відповідно до положень ст.ст.10,60 ЦПК України не надано суду належних доказів на підтвердження факту змін в організації виробництва, що потягло безпідставне звільнення ОСОБА_5

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо законності звільнення ОСОБА_5 , виходячи з необґрунтованості, на думку відповідача, відмови профспілкового органу у дачі згоди на звільнення.

Як вбачається з витягу із протоколу засідання профспілкового комітету КП«ПМШЕД» від 23.06.2014 року відмова в дачі згоди на звільнення ОСОБА_5 ґрунтувалась на відсутності підстав для припинення трудових відносин, порушенням відповідачем процедури звільнення, передбаченої законодавством України, зокрема, ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст.ст.40,42,49-2 КЗпП України, недотримання гарантій, передбачених колективним договором.

Згідно із частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови.

В даному ж випадку відмова профспілкового комітету в дачі згоди на звільнення ОСОБА_5 має належне правове обґрунтування та вірно оцінена судом, виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства, що роз'яснено в правовій позиції, викладеної Верховним Судом України у Постанові від 01 липня 2015 року у справі №6-703цс15.

Отже, суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу комунального підприємства "Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця" Полтавської міської ради відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: / Підписи /

З оригіналом згідно :