Справа № 751/1913/15-ц Провадження № 22-ц/795/896/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Деркач О. Г. Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець Н.С.
суддів:Бечка Є.М., Шевченка В.М.
при секретарі:Мартиновій А.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_5 про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз" у справі за позовом публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_5 про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнській фінансовий союз " від 14.01.2015 року відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою скасувати рішення третейського суду. Заявник зазначає, що розгляд справи в третейському суді здійснено без її участі, про розгляд справи вона дізналась лише отримавши копію рішення, тобто не мала можливості подати заперечення на позовну заяву, з'явитись в судове засідання. На думку ОСОБА_5, суд невірно застосував п. 5 ч.3 ст. 51 Закону України „Про третейські суди " , вказавши, що неповідомлення відповідача належним чином про розгляд справи не є підставою для скасування рішення, оскільки неявка сторони через неповідомлення і особа, яка не брала участь у справі це різні поняття. Крім того, на думку заявника, дана справа непідвідомча третейському суду, що зазначено в п. 14 ч. 1 ст.6 вищевказаного закону, оскільки стосується захисту прав споживача, яким є відповідачка за позовом банку. Також ОСОБА_5 вказує на порушення ст. 39 Закону України „Про третейські суди ", оскільки суд не повідомив відповідача про факт розгляду справи, не надав можливості надіслати відзив на позовну заяву, не з'ясував можливості закінчити справу мировою угодою, що призвело до позбавлення відповідачки можливості подати до суду докази сплати частини боргу і, відповідно, до неправильного розрахунку боргу.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_5 про скасування рішення третейського суду, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 51 Закону України „Про третейські суди ", для скасування рішення третейського суду.

Доводи апелянта щодо непідсудності даного спору третейському суду не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ч.1 ст. 17 ЦПК України та ст. 5 Закону України „Про третейські суди ", сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Згідно з п. 6 кредитного договору від 09.10.2013 року сторони, відомості про ім'я та по-батькові/найменування та місце знаходження/проживання, яких вказані в преамбулі та п. 10 Розділу № 1 цього Договору погодились внести до кредитного договору застереження, яке є третейською угодою в розумінні ст. 12 Закону України „ Про третейські суди " про те, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з Кредитним договором та розгляд і вирішення всіх не вирішених Сторонами шляхом переговорів спорів, відбувається у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнській фінансовий союз " у відповідності до його Регламенту (а.с. 9). Можливість укладення третейської угоди у вигляді третейського застереження в договорі передбачена ч.1 ст. 12 Закону України „Про третейські суди ". Підписуючи договір, ОСОБА_5 погодилась з його умовами, в тому числі і з умовою про вирішення спорів щодо його виконання в третейському суді,

Щодо непідвідомчості справи третейському суду з підстав, передбачених п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України „Про третейські суди " , оскільки ОСОБА_5 є споживачем банківських послуг, то дана норма не підлягає застосуванню. Пленум Верховного України у п.п.1,6 постанови від 12.04.1996 року № 5 „Про практику розгляду цивільних справ за позовом про захист прав споживачів " роз'яснив, що споживачем, права якого захищаються на підставі цього Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари ( роботи, послуги) для власних побутових потреб. Також у постанові йдеться про те, що заява про захист прав споживачів має відповідати вимогам щодо форми та змісту вимогам ст.137 ЦПК України , у ній має бути зазначено, яке право позивача (як споживача послуг), порушене, що дає підстави для висновку про те, що позивачем у спорах щодо захисту прав споживачів може бути лише споживач - фізична особа, який вважає, що відповідачем порушені його права, визначені у ст.ст.4-15 Закону України „ Про захист прав споживачів ". Оскільки позивачем у даній справі є банк, який не є споживачем у розумінні Закону України „Про захист прав споживачів ", то даний спір було розглянуто третейським судом на законних підставах.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги і доводи заявника про те, що вона не була присутньою при розгляді справи третейським судом. Особами, які брали участь у справі третейського суду, є позивач ПАТ „Альфа-Банк" і відповідач ОСОБА_5 Відсутність відповідача у судовому засіданні третейського суду не свідчить про те, що вона є особою, яка не брала участі у справі. Встановлено, що ОСОБА_5 була залучена в якості відповідача, їй направлялась копія ухвали третейського суду від 22 грудня 2014 р. про прийняття позовної заяви та призначення справи до розгляду і копія позовної заяви, що підтверджується матеріалами третейської справи № 4587-9/1368/14 (а.с. 2, 21,22), а тому заявниця помилково тлумачить п.5 ч. 3 ст. 51 Закону України „Про третейські суди ".

Не є підставою для скасування рішення третейського суду, те що відповідачка не була повідомлена про розгляд справи відповідно до норм ст. 39 Закону України „Про третейські суди " , не мала можливості надати відзив на позовну заяву та докази її незгоди з розрахунком боргу, оскільки дані обставини не передбачені ст. 51 Закону України „Про третейські суди " та ч. 2 ст. 389-5ЦПК України в якрсті підстав для скасування рішення третейського суду. Питання про зарахування сплачених у погашення боргу коштів можливо вирішити при виконанні рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1 ч.1 ст.312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: