Провадження № 2/344/520/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

18 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківській міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бойчука О.В.

секретар Кондратів Х.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житлом - квартирою АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Суду пояснила, що квартира перебуває у її власності. Відповідач в ній не проживає більше року. Просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що позивач не заперечила проти заочного розгляду справи та подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, надавши йому можливість подати заяву про перегляд заочного рішення з моменту його отримання, що забезпечить його право на справедливий суд.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні дала показання, відповідно до яких вона є сусідкою позивача та останній раз бачила ОСОБА_2 понад два роки тому. Він у квартиру приходив не часто.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні дала показання, відповідно до яких вона знайома з позивачем та часто приходить до неї у гості. ОСОБА_2 в квартирі не бачила протягом останніх чотирьох років. Бачила його в м. Івано-Франківську понад рік тому.

Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши подані позивачем письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України.

У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстровані в АДРЕСА_1, яка є власністю ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29 березня 1998 року та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 21.01.2012 року, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 3-6). Доказів, які б спростовували право власності позивача на цю квартиру у суду в даний час немає.

Відповідач в квартирі не проживає без поважних причин більше одного року. Зазначена обставина нічим не спростована.

Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 311 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що відповідач не проживає в АДРЕСА_1, понад рік, доказів, які б підтвердили поважність причин його відсутності, суду не представлено, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по справі

На підставі наведеного, відповідно до ст.8, 24, 47, 55, 124 Конституції України, ст. 15, 16, ч. 4 ст. 311, ст. 405 Цивільного кодексу України, ст. 72 Житлового кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 212, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням АДРЕСА_1, із зняттям з реєстрації місця проживання за цією адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 гривень 60 копійок сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 Цивільного процесуального кодексу України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя Бойчук О.В.