Справа № 346/3399/15-ц
Провадження № 2/346/1387/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого-судді: Бирич Н.В.

з участю секретаря: Нефьодової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що 04 липня 2013 року помер її батько - ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про смерть від 05 липня 2013 року зроблено актовий запис за № 15, який постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 а Коломиського району Івано-Франківської області із 1980 року до дня смерті.

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Замулинці, вул. Шевченка, 21 а, Коломийського району Івано-Франківської області, належав на праві власності колгоспного двору, головою якого був - ОСОБА_4.

Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1 (д.п. ОСОБА_2) ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 21 а, в с. Замулинці Коломийського району Івано-Франківської області.

Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки частки померлого голови двору та інших членів колгоспного двору не виділено.

Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати право власності на господарські будівлі і споруди по вул. Шевченка, 21 а, в с. Замулинці Коломийського району Івано-Франківської області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, однак подали в суд заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають, та проти його задоволення не заперечують.

Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Протоколу № 1 до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що житловий будинок в с. Замулинці, вул. Шевченка, 21 а, Коломийського району Івано-Франківської області, належав на праві власності колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 24 липня 1991 року, випискою із інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 52736 від 21.04.2015 року та довідкою Семаківської сільської ради № 114/02-34 від 15 травня 2015 року.

Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору ОСОБА_4, який помер 04 липня 2013 року, ОСОБА_2, ОСОБА_1 (д.п. ОСОБА_2) ОСОБА_5 та ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Семаківської сільської ради № 114/02-34 від 15 травня 2015 року.

Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали голова двору ОСОБА_4, який помер 04 липня 2013 року, ОСОБА_2, ОСОБА_1 (д.п.Івасюк) ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які не втратили права на частку у майні двору, то кожному із них належить по 1/4 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Замулинці, вул. Шевченка, 21 а, Коломийського району Івано-Франківської області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина. Заповіту від імені ОСОБА_4 не посвідчувалось, що підтверджується довідкою Семаківської сільської ради № 215/02-34 від 16 липня 2013 року, інших осіб, які претендують на обов'язкову частку в спадщині померлого не було.

Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відмовились від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4М на користь позивача, що підтверджується копіями заяв про відмову від спадщини № 791 від 14.08.2013 року та № 797 від 14.08.2013 року, а також відмовились від своєї частки в майні колгоспного двору, даний позов визнали і не заперечують про оформлення права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Замулинці, вул. Шевченка, 21 а, Коломийського району Івано-Франківської області за позивачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На момент відкриття спадщини позивач проживала разом із спадкодавцем в одному будинку, що стверджується довідкою сільської ради. Спадщину за законом прийняла позивач, однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 392, 1216 ЦК України та керуючись ст.ст. 174, 209, 213- 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Замулинці, вул. Шевченка, 21 а, Коломийського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Бирич Н. В.