Справа №487/8520/13-ц 16.03.2015 16.03.2015 16.03.2015
Провадження №22-ц/784/531/15
Головуючий першої інстанції суддя : Корнешова Т.В.
Категорія-47 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

2015 р., березня місяця, 16 дня м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенко О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

Серебрякової Т.В.

із секретарем: Горенко Ю.В.

за відсутності

учасників процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.12.2014 р., у справі за

позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою,

встановила:

18.09.2013 р. ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Позивачка зазначала, що вона є власником 58/100 частки житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 720 м. кв. за адресою АДРЕСА_1.

Відповідачі є власниками 42/100 частки цього ж домоволодіння.

Межі землекористувань не встановлені, узгодженого порядку користування земельною ділянкою співвласниками не визначено.

Посилаючись на ці обставини, позивачка просила визначити порядок користування земельною ділянкою в судовому порядку.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.12.2014 р. постановлено про поділ земельної ділянки відповідно до розміру ідеальних часток співвласників будинку за другим варіантом судової технічно-будівельної експертизи.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення і направлення справи в місцевий суд на новий розгляд, посилаючись на невідповідність висновків суду вимогам закону.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є власником 58/100 частки житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 720 м. кв.

Її ідеальна частка складає 417, 6 м. кв. присадибної земельної ділянки, але у фактичному користуванні знаходиться лише 358, 98 м.кв., що на 58, 62 м. кв. менше ідеальної частки.

В той же час, у відповідачів, які є власниками 42/100 частки домоволодіння, у фактичному користуванні знаходиться 361,02 м. кв., що на 58, 62 м. кв. більше їх ідеальної частки, яка дорівнює 302. 4 кв.м.

При чому, встановлене перебільшення приходиться на площі зайняті садом, а не житловою забудовою.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини, дав належну оцінку наданим доказам і прийшов до правильного висновку стосовно того , що користування земельною ділянкою, яка на 58, 62 м.кв. перевищує ідеальну частку відповідачів, є таким, що значно порушує права позивачки, а тому не може бути збережено у такому вигляді.

З врахуванням такого висновку, який відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи, судом постановлене обґрунтоване і законне рішення про визначення порядку користування земельною ділянкою згідно з ідеальними частками співвласників за другим варіантом судової будівельно-технічної експертизи.

Погоджуючись з таким висновком, судова колегія приймає також до уваги і те, що такий варіант поділу дає можливість поділити земельні ділянки із збереженням існуючих в'їздів та без знесення існуючих будівель. Він є законним і справедливим.

В той же час, при вирішенні спору суд не врахував, що у спорі про визначення порядку користування земельною ділянкою відповідачі не несуть солідарної відповідальності за відшкодування позивачу судових витрат.

Тобто, вони, відповідно до ідеальної частки у власності, згідно з приписами ст.ст. 86, 88 ЦПК, мають відшкодувати витрати позивачу на користь якого постановлене рішення у рівних частках., тобто по 1365 грн.

З врахуванням цих обставин, рішення, відповідно до приписів ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні лише в частині солідарного стягнення судових витрат з покладенням на кожного з відповідачів обов'язку щодо відшкодування судових витрат у розмірі по 1365 грн.

Доводи апелянта щодо розгляду справи за відсутності відповідачів не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини не можуть бути самостійною підставою для скасування рішення суду.

При цьому доводи щодо неправильного вирішення спору належними доказами не підтверджені.

До того ж, сама апеляційна скарга містить визнання того факту, що співвласниками не було досягнуто згоди щодо фактичного користування земельною ділянкою.

За таких обставин обраний судом варіант поділу земельної ділянки у відповідності до ідеальних часток відповідає положенням діючого земельного законодавства.

При цьому гараж, щодо якого, за твердженням відповідачки, нею досягнуто згоди з попереднім власником, залишається на земельній ділянці, яка згідно з обраним судом варіантом передається у користування відповідачів.

Інші доводи апеляційної скарги також не можуть бути враховані, оскільки не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.12.2014 р. в частині солідарного стягнення судових витрат - змінити.

Стягнути ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 по 1365 грн. у відшкодування судових витрат.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина Т.В. Серебрякова