Справа № 447/218/13 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/783/31/15 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря Куцика І.Б.,

за участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Львівської області про виключення запису, як батька, з актових записів про народження дітей,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2013 року вищезазначений позов задоволено.

Суд виключив запис про ОСОБА_2, як батька, з актових записів про народження ОСОБА_6 від 23.08.1996 року №147, ОСОБА_7 від 11.05.1999 року №4, ОСОБА_8 від 21.12.2007 року №195.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права на основі неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт зазначає, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 23 лютого 2012 року визначено місце проживання ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з матір'ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, а тому у зв'язку із вказаною невірною адресою відповідачки у змісті листа №447/218/13-ц від 16 липня 2013 року Миколаївського районного суду Львівської області він як представник відповідачки звернувся із заявою, в якій просив повернути без виконання ухвалу від 20 червня 2013 року, якою задоволено усне клопотання представника позивача про призначення судово-медичної генотипоскопічної (генетичної) експертизи.

Апелянт стверджує, що зазначений вище лист вплинув на об'єктивне дослідження всіх обставин цивільної справи.

Апелянт вважає, що "експертна установа, її посадові особи вступили у злочинний зговір зі ОСОБА_2 з метою фальшування доказів . . . ".

Апелянт зазначає, що дії суду першої інстанції щодо призначення трьох експертиз, а в двох випадках навіть за усними клопотаннями представника ОСОБА_2 шляхом постановлення відповідних ухвал разом із діями посадових осіб експертної установи забезпечили "потрібну силу психологічного тиску" на одиноку матір трьох неповнолітніх дітей.

Апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_4, її представник - ОСОБА_5 та представник третьої особи в судове засідання не прибули, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог ст.74 та 76 ЦПК України (а.с. 221, 223, 224, том 2 ), оскільки як представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, так і мама ОСОБА_4 і третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Львівської області отримали судову повістку більше, ніж за три дні до судового засідання.

Від ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому він зазначив, що отримав судову повістку 17.04.2015 року із суду апеляційної інстанції про час і дату судового засідання, призначеного на 24.04.2015 року (а.с. 227, том 2), а тому просив про відкладення розгляду справи у зв'язку із його участю в засіданні іншого районного суду Львівської області, однак, не надав доказів на підтвердження його зайнятості в цей день в іншому судовому засіданні.

Крім того, суд апеляційної інстанції, визначаючи дату судового засідання у цій справі - 24 квітня 2015 року, врахував попереднє клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 (а.с. 212, том 2), в якому він просив відкласти розгляд справи у зв'язку із його участю в засіданні іншого районного суду Львівської області та зазначив дні, в які він не може взяти участь в судовому засіданні в даній справі через зайнятість в інших судових засіданнях.

За таких обставин, Апеляційний суд доходить висновку, що неявка ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5 в судове засідання є неповажними, а тому відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, Апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи підтверджується, що шлюб між сторонами зареєстровано 12.01.1996 року та розірвано на підставі рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 23 лютого 2012 року (а.с. 11, том 1).

Суд першої інстанції встановив, що при реєстрації народження дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис від 23.08.1996 року №147), ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис від 11.05.1999 №4) та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис від 21.12.2007 року №195) ОСОБА_2 було записано в графі "Батько" (а.с. 6-8, том 1).

Для з'ясування обставин щодо походження дітей від позивача, суд першої інстанції тричі (04.02.2013 року, 03.04.2013 року та 20.06.2013 року) постановляв ухвали про призначення судово-медичної генотипоскопічної (генетичної) експертизи (а.с. 28, 92, 130, том 1), проведення якої доручав Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при ГУ МВС України у Львівській області, однак, зазначені ухвали експертна установа повертала без виконання, оскільки відповідачка із дітьми не з'являлися для відбору біологічного матеріалу, що підтверджується листами від 02.03.2013 року (а.с. 50), 30.04.2013 року (а.с. 103) та 25.07.2013 року (а.с. 143).

Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Суд першої інстанції, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 з дітьми ухилялися від участі у судово-медичній генотипоскопічній (генетичній) експертизі, без якої встановити чи походять діти від позивача неможливо, в силу ч.1 ст. 146 ЦПК України дійшов правильного висновку про те, що належить визнати, що діти походять не від позивача та задовольнив зазначений вище позов.

Для перевірки доводів апеляційної скарги суд Апеляційної інстанції двічі призначав у справі судово-медичну генотипоскопічну експертизи та один раз судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу.

Так, 13 лютого 2014 року апеляційний суд задовольнив клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про призначення у справі судово-медичної генотипоскопічної (генетичної) експертизи та постановив ухвалу про призначення зазначеної експертизи, проведення якої доручив Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при УМВС України у Вінницькій області (а.с. 262-263, том 1). В цій ухвалі суд роз'яснив сторонам зміст ч. 1 ст. 146 ЦПК України, а також зобов'язав ОСОБА_4 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 прибути на вимогу експертів для відбору експертних зразків.

Ухвала про призначення експертизи залишена без виконання, оскільки відповідно до листа Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Вінницькій області від 02.04.2014 року (а.с.9, том 2) для відбору експериментальних зразків в експертну установу з'явився тільки позивач, а відповідачка з дітьми не з'явилася.

11 вересня 2014 року апеляційний суд постановив ухвалу про призначення у справі судово-медичної генотипоскопічної (генетичної) експертизи, проведення якої доручив Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при ГУ МВСУ у Львівській області (а.с. 103-104, том 2). Зазначеною ухвалою суд попередив ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про те, що відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні, а також зобов'язав експертну установу письмово зафіксувати шляхом складення актів усіх осіб що з'явились для проходження експертизи з зазначенням даних паспорта чи іншого документа, що посвідчує особу, а також перевірити та письмово зафіксувати наявність грошових коштів, необхідних для оплати за проведення експертизи у ОСОБА_2 із зазначенням суми коштів у день прибуття до експертної установи.

Зазначену ухвалу отримали ОСОБА_4 за двома адресами (а.с. 109-110, том 2), представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 (а.с. 108, том 2), що підтверджується повідомленнями про вручення та представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 отримала копію ухвали 18.09.2014 року, що підтверджується відповідною відміткою на заяві (а.с. 105, том 2).

Однак, зазначена вище експертиза проведена не була, оскільки експерт заявив клопотання про уточнення виду експертизи, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції просив повернути матеріали справи.

12 грудня 2014 року Апеляційний суд постановив ухвалу про призначення у справі судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручив Одеському обласному Бюро судово-медичної експертизи, оскільки представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 заявив про недовіру Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при ГУ МВСУ у Львівській області. Зазначеною ухвалою суд повторно попередив ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про наслідки ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, передбачені ч.1 ст.146 ЦПК України та зобов'язав експертну установу письмово шляхом складення актів зафіксувати усіх осіб що з'явились для проходження експертизи з зазначенням даних паспорта чи іншого документа, що посвідчує особу, а також перевірити та письмово зафіксувати наявність грошових коштів необхідних для оплати за проведення експертизи у ОСОБА_2 із зазначенням суми коштів у день прибуття до експертної установи.

Зазначену ухвалу представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 отримав 19.12.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення (а.с. 165, том 2) та представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 отримала копію ухвали 16.12.2014 року, що підтверджується відповідною відміткою на заяві (а.с. 161, том 2).

В листі від 27 січня 2015 року Одеське обласне Бюро судово-медичної експертизи зазначило, що відбір біологічних зразків 22.01.2015 року не проводився, оскільки ОСОБА_4 з дітьми в експертну установу не прибула, а прибув лише ОСОБА_2, про що складено відповідний акт (а.с. 177, том 2).

В акті експертної установи від 22.01.2015 року також зазначено, що 22.01.2015 року в експертну установу з'явився ОСОБА_2, який мав при собі в сумі 6017, 50 для сплати за проведення експертизи (а.с. 178, том 2).

Одеське обласне Бюро судово-медичної експертизи повернуло справу без виконання ухвали суду про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи (а.с. 183, том 2).

Суд апеляційної інстанції, ураховуючи положення ч. 1 ст. 146 ЦПК України та неодноразове ухилення відповідачки від проведення судово-медичної генотипоскопічної (генетичної) експертизи, а також судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, доходить висновку про неможливість спростування висновку суду першої інстанції про визнання того, що діти походять не від позивача та за відсутності доведення наявності кровного споріднення між позивачем та дітьми та вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_2 необхідно залишити без змін.

За наведених вище обставин, ураховуючи те, що Апеляційним судом вжито усіх можливих заходів для призначення експертизи в установах, яким довіряв представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, а також належного повідомлення ОСОБА_4 про час і місце розгляду справи та час і місце проведення експертиз за усіма зазначеними у справі адресами та через представника ОСОБА_5, як і повідомлення сторін про наслідки ухилення від участі в експертизі, Апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 належить відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Курій Н.М.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.