Справа №475/1253/14-ц 26.03.2015 26.03.2015 26.03.2015
Провадження №22-ц/784/847/15 Головуючий першої інстанції Якименко Л.М.
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду Козаченко В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Свіщуку О.В.,

за участю відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк ,,Приватбанк " (далі - ПАТ КБ ,,Приватбанк", Банк) на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2015 року за позовом ПАТ КБ ,,Приватбанк" до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ПАТ КБ ,,Приватбанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач вказував, що 6 грудня 2007 року між Банком і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір (далі - Договір № NKH3AN10720021), за яким Банк зобов'язався надати відповідачці 80713 грн. 84 коп. кредиту на строк до 5 грудня 2014 року на купівлю автомобіля та на погашення інших платежів під 17,16% річних. Відповідачка ж зобов'язалась, починаючи з місяця наступного за днем укладання цього договору, сплачувати щомісячно Банку на погашення кредиту 1338 грн. 59 коп. відсотків за користування ним та винагороди.

Поручителем позичальниці виступив ОСОБА_3, уклавши 23 травня 2012 року з Банком договір поруки та зобов'язавшись відповідати солідарно з боржницею за повне виконання останньою зобов'язань позичальника.

Посилаючись на те, що позичальниця несвоєчасно та не в повному обсязі виконувала зобов'язання по сплаті вказаного кредиту, внаслідок чого, станом на 19 серпня 2014 року, вона має кредитну заборгованість у загальному розмірі 49296 грн. 9 коп., позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів цю заборгованість.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права, неповне встановлення обставин справи та порушення вимог процесуального права, просив указане рішення скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, оцінивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність у відповідачів кредитної заборгованості перед Банком по Договору № NKH3AN10720021.

Між тим, з такими висновками місцевого суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають вимогам норм матеріального права та обставинам справи.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, 1) припинення зобов'язання 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно частин 1, 3 ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.

До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу та умовами кредитного договору передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 589 ЦК України та статей 1, 17, 19 Закону України ,,Про заставу" від 2 жовтня 1992 р. (з наступними змінами) застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, в силу якого кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Крім того, ст. ст. 553, 554 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники в однаковому обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів і неустойки.

З матеріалів справи вбачається, що 6 грудня 2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 уклали Договір № NKH3AN10720021, за яким Банк надав позичальниці 80713 грн. 83 коп. кредиту на строк з 6 грудня 2007 року по 5 грудня 2014 року під 17,16% річних, на наступні цілі: 56080 грн. на купівлю автомобіля та 34 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; 2864 грн. 68 коп. на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № NKH3AN10720021 від 3 грудня 2007 року і договором особистого страхування № NKH3LK10720021 від 6 грудня 2007 року; 1682 грн. 40 коп. винагороди за надання фінансового інструменту та 20052 грн. 76 коп. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбаченому п.п.2.1.3., 2.2.7. Договору № NKH3AN10720021. За користування кредитом встановлено сплату 1,43% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, 0,14% щомісячної винагороди від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу (пп. 3.10, 6.2. кредитного договору).

Відповідачка ж, згідно умов Договору № NKH3AN10720021, повинна щомісячно, починаючи з місяця наступного за днем укладання Договору, сплачувати Банку на погашення кредиту 1338 грн. 59 коп., яка складається із заборгованості по кредиту, відсоткам та винагороди.

Крім того, для забезпечення виконання вказаних зобов'язань 6 грудня 2007 року Банк і позичальниця уклали договір застави рухомого майна, за умовами якого відповідачка передала Банку в заставу придбаний нею за кредитні кошти автомобіль DAEWOO, модель: NEXIA DONC, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 56080 грн. (далі - Заставний автомобіль).

29 грудня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода № 1 до Договору № NKH3AN10720021, умовами якої щомісячний платіж для погашення заборгованості збільшено до 1397 грн. 34 коп. (а.с.79).

Другою додатковою угодою до Договору № NKH3AN10720021 (а.с.80-81), укладеною 18 травня 2012 року між Банком та ОСОБА_2, дію цього договору продовжено до 7 грудня 2015 року; розмір відсотків за користування Кредитом збільшено до 20% річних на суму залишку заборгованості за кредитом; щомісячні платежі вставлено в розмірі 1802 грн. 2 коп., а строк позовної давності по вимогах щодо кредиту продовжено до 50 років.

Крім того, пунктами 5, 6 другої додаткової угоди передбачено, що погашення заборгованості позичальника здійснюється згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 1) (а.с.82). А в у разі порушення позичальником строків сплати відсотків та винагород, плата за кредитом нараховується Банком у розмірі фактично сплаченої позичальником. При цьому, позичальник за весь період неналежного виконання зобов'язань сплачує Банку неустойку:

- в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків;

- в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород.

Сплата позичальником штрафу здійснюється за кожен місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця неналежного виконання позичальником зобов'язання по сплаті кредиту. Обумовлено, що на період неналежного виконання позичальником зобов'язань по сплаті кредиту, що включає в собі передбачені договором відсотки та винагороди, здійснюється зменшення розміру плати за Кредитом до суми фактично сплаченої позичальником.

Для додаткового забезпечення виконання зобов'язань позичальниці по Договору № NKH3AN10720021, 23 травня 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 уклали договір поруки, за яким поручитель зобов'язався відповідати солідарно з боржницею за повне виконання останньою зобов'язань позичальника. Цим же договором визначено розмір відсотків за користування Кредитом у розмірі 20% річних на суму залишку заборгованості.

Із наданих Банком виписок за рахунками, відкритими ПАТ КБ «Приватбанк» на ім'я ОСОБА_2 у зв'язку з укладанням кредитного договору видно, що зобов'язання по наданню кредитних коштів, ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі. Факт отримання кредиту визнають і самі відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в тому числі, і в запереченнях наданих ними до апеляційного суду Миколаївської області.

Тими ж рахунками підтверджено, що Банком щорічно сплачувались суми, в тому числі за договором страхування ТЗ № NKH3AN10720021 від 3 грудня 2007 року (до моменту вилучення автомобіля кредитним інспектором ПАТ КБ «Приватбанк» згідно акту від 10 червня 2013 року) та за договором особистого страхування № NKH3LK10720021 від 6 грудня 2007 року страхування.

У зв'язку з цим, висновки місцевого суду про ненадання позивачем доказів про витрату 20052 грн. 76 коп. на страхові потреби ОСОБА_2, передбачені пунктами 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору, є помилковими, оскільки спростовані вказаними матеріалами справи.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 погашала кредит невчасно та не в повному обсязі, то станом на 9 січня 2013 року у неї утворилось 69351 грн. 22 коп. загальної заборгованості, в тому числі: 57591 грн. 71 коп. - по тілу кредиту; 5085 грн. 57 коп. - по процентах; 509 грн. 58 коп. - по комісії; 2623 грн. 83 коп. - пені, а також 250 грн. - штраф (фіксована частина) і 3290 грн. 53 коп. - штраф (процентна складова).

В зв'язку із цим, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 березня 2013 року, звернуто стягнення на Заставний автомобіль для погашення 69351 грн. 22 коп. заборгованості ОСОБА_2 по вказаному кредитному договору, що виникла на 9 січня 2013 року.

Примусове виконання вказаного судового рішення проводив Відділ ДВС Доманівського РУЮ за виконавчим провадженням № 38309719, яке 24 вересня 2013 року було закінчено у зв'язку з фактичним повним виконанням рішення суду згідно з виконавчим документом (акт прийняття Банком автомобіля застави від 10 червня 2013 року) (а.с.74).

19 листопада 2013 року Банк отримав 45 000 грн. від реалізації Заставного автомобіля, але зарахування цих коштів на погашення заборгованості проведено неправильно.

Оскільки на вказану дату заборгованість позичальниці складала вже 89459 грн. 30 коп., то позивач помилково вважав можливим розподілити отримані кошти наступним чином: 3024 грн. - на погашення штрафу; 12823 грн. 84 коп. - на погашення пені; 1358 грн. 88 коп. - на погашення комісії; 9641 грн. 59 коп. - на погашення процентів. А тому на погашення тіла кредиту залишилось лише 18151 грн. 69 коп. Цим були порушені права відповідачки, як слабшої сторони в договорі споживчого кредиту.

Між тим, згідно заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 березня 2013 року кошти, отримані від реалізації Заставного автомобіля Банк повинен був зарахувати на погашення 69351 грн. 22 коп. кредитної заборгованості та її складових, яка утворилась на 9 січня 2013 року (5085 грн. 57 коп. на погашення процентів, 509 грн. 58 коп. - на комісію; 2623 грн. 83 коп. - на пеню і 3549 грн. 53 коп. на штрафи, а залишок - на погашення суми кредиту).

При проведені перерахунку на підставі ст. 534 ЦК України і п. 3.2. Договору № NKH3AN10720021 колегією суддів встановлено, що при правильному зарахуванні указаних коштів у відповідачки станом на 10 січня 2013 року залишилось непогашеним лише 24 351 грн. 22 коп. тіла кредиту.

В подальшому позичальниця кредит не погашала, помилково вважаючи, що повністю розрахувалась з Банком. Тому, виходячи з вище викладеного, станом на 19 серпня 2014 року, вона мала заборгованість у розмірі: 24 351 грн. 22 коп. - по тілу кредиту; 7941 грн. 27 коп. - по процентах; 1613 грн. 67 коп. - по комісії; 3230 грн. 31 коп. - пені, а також 250 грн. - штраф (фіксована частина) і 1856 грн. 82 коп. - штраф (процентна складова), а всього 39 243 грн. 29 коп.

При визначенні вказаного розміру пені колегія суддів виходить з того, що згідно із ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Таке ж підтвердив Верховний Суд України в правовій позиції, зробленій в Постанові від 3 вересня 2014 року по справі № 6-100 цс 14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України обов'язкова для застосування всіма судами України.

Таким чином, Банк міг обраховувати пеню лише за 1 рік, тобто за 12 місяців, які передували 19 серпню 2014 року (3230 грн. 31 коп.).

За такого, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд неповно встановив дійсні обставини справи та невірно застосував до спірних правовідносин зазначені норми матеріального права, а тому, відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, оскаржене рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в указаних вище межах.

Наслідком ухвалення по справі нового рішення, відповідно до ст. 88 ЦПК України, є присудження до стягнення з відповідачів на користь позивача його судових витрат, але пропорційно розміру задоволених позовних вимог: судовий збір сплачений ним при подачі позову та апеляційної скарги у розмірі 591 грн. 56 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк ,,Приватбанк" задовольнити частково.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову публічного акціонерного товариства комерційний банк ,,Приватбанк" до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ,,Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № NKH3AN10720021 від 6 грудня 2007 року, яка утворилась станом на 19 серпня 2014 року у загальному розмірі 39 243 грн. 29 коп. (24 351 грн. 22 коп. - по тілу кредиту, 7941 грн. 27 коп. - по процентах, 1613 грн. 67 коп. - по комісії, 3230 грн. 31 коп. - пені, 2106 грн. 82 коп. штрафів).

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ,,Приватбанк" 591 грн. 56 коп. судових витрат (по 295 грн. 78 коп. з кожного).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: