АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №622/1518/13-ц Головуючий 1-ї інстанції: Юхименко О.М.
Провадження№22-ц/790/1661/2015 Доповідач: Трішкова І.Ю. Категорія: інші
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів: Пилипчук Н.П., Кірсанової Л.І.,

при секретарі - Костенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» на заочне рішення Золочівського районного суду Харківської області від 28 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» про захист прав споживача та про визнання кредитного договору №856153599 від 22 лютого 2012 року недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив про визнання пункту 4.9 кредитного договору № 856153599 від 22 лютого 2012 року недійсним, про визнання недійсним кредитного договору № 856153599 від 22 лютого 2012 року, про визнання недійсним договору страхування життя позичальника ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» № 856153599-С від 22.02.2012 року, про стягнення в з відповідачів моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., про зобов'язання Українського бюро кредитних історій вилучити запис про кредитний договір від 22.02.2012 року №856153599, укладений між ним Івановичем і ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», застосування наслідків недійсності правочинів, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» був укладений 22.02.2012 року кредитний договір № 856153599, згідно якого отримав кредит у сумі 9996,34 гривень для споживчих потреб на строк 36 місяців та процентною ставкою за користування кредитними коштами, що становить 0,01% річних.

Відповідач згідно додатку до кредитного договору фактично надав позивачеві кредит у розмірі 8800,00 гривень, оскільки плата за надання кредиту у сумі 264,00 гривень і витрати на страхування у сумі 932,34 гривень були включені у тіло кредиту і таким чином розмір кредиту був навмисно завищено.

Крім того п.4.9 кредитного договору не відповідає нормам Закону України "Про захист прав споживачів" , а тому він повинен бути визнаний недійсним.

Заочним рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 28 квітня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним пункт 4.9. кредитного договору № 856153599, укладеного 22 лютого 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і ОСОБА_1 з дати його укладення - з 22 лютого 2012 року.

Визнано нікчемним кредитний договір № 856153599, укладений 22 лютого 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і ОСОБА_1 дати його укладення - з 22 лютого 2012 року.

Визнано правочин між ОСОБА_1 і ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», недійсним з дати його передачі первісним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» - з 06 грудня 2012 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект- Капітал» на користь ОСОБА_1 1000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Визнано недійсним договір страхування життя позичальника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» №856153599-С від 22.02.2012 року між ОСОБА_1 і приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ТАС» з моменту його укладання-з 22 лютого 2012 року.

Зобов'язано Українське бюро кредитних історій вилучити запис про кредитний договір від 22.02.2012 року №856153599, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень».

Застосовані наслідки недійсності правочину. Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ТАС» повернути ТОВ «Фінансовая компанія «Центр фінансових рішень» страховий платіж у сумі 932,34 гривень.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансовая компанія «Центр фінансових рішень» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект- Капітал» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на необгрунтованість та незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 22 лютого 2012 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 856153599, за п. 4.1 якого відповідач надав позивачеві кредит у сумі 9996,34 гривень для споживчих потреб терміном на 36 місяців (п.4.3. договору) з процентною ставкою 0,01% річних, (п. 4.2 договору) і платою за управління кредитом у розмірі 3,90% від суми щомісячно (п.4.8 договору).

Відповідно до п.5 кредитного договору і додатку до кредитного договору боржник зобов'язався здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом графіку платежів, зазначеному у додатку до кредитного договору у граничні строки, визначені у стовпці 1 додатку до кредитного договору.

Пунктом 4.9. кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за не своєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 1 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів і плати за управління кредитом. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості.

Позивач не заперечував, що ним порушені умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 06.12.2012 року утворилась заборгованість за кредитом у сумі 9996,34 грн., заборгованість по платі за управління кредитом - 3343,63 грн., пеня 8813,62 грн., а всього - 22153,66 грн.

З листа Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку вбачається, що за період з 06.12.2012 року по 19.08.2013 року позивачем були здійснені виплати і станом на 19.08.2013 року заборгованість за кредитним договором становить 13934,66 грн.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції визнав недійсним пункт 4.9 кредитного договору та визнав нікчемним увесь договір, незважаючи на те, що позивач просив суд тільки про визнання недійсним кредитного договору.

При цьому суд вважав, що п.4.9 договору в частині сплати пені у розмірі 1% від суми прострочення за кожний день прострочення є несправедливим.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Доводи позивача про несправедливість умов п.4.9 кредитного договору в частині визначення розміру пені 1% є безпідставними, оскільки нарахування пені за умовами договору встановлено 1% за кожен день прострочення платежу не від всієї суми, що необхідно сплатити за договором в цілому, а лише із частини суми боргу, сплата якого прострочена позичальником. Сторони в договорі домовились саме про такий розмір пені.

На підставі ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Крім того, суд першої інстанції визнав кредитним договір нікчемним, оскільки відсутні істотні умови договору, а саме: умови припинення та зміни договору.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст.ст.6, 627 ЦК України законодавець визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодження умов договору.

Матеріали справи містять кредитний договір, умови надання кредиту та графік платежів, який містить розмір сукупної вартості кредиту відповідно до вимог Постанови правління НБУ №168 від 10.05.2007 року.

Із умовами кредитного договору та графіком платежів позивач ознайомлений, про що свідчить його підпис, а також виконання зазначених умов договору деякий час.

Згідно ч.1, ч.2 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець, виконавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

З роз'яснень, викладених в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вбачається, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу законів (нікчемний), або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним ( не відбувся) що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди хоча б з однієї істотної умови або зміст яких неможливо встановити, виходячи з норм чинного законодавства ( статті 536, 638, 1056-1 ЦК).

Відповідно до положень ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту ( перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що у суда першої інстанції не було підстав для визнання кредитного договору нікчемним.

Також судова колегія не погоджується з рішенням суду в частині визнання недійсним договору страхування життя позичальника з ПрАТ "Страхова компанія "ТАС" з моменту його укладання, оскільки такі позовні вимоги позивачем не заявлялись, а ПрАТ "Страхова компанія "ТАС" не була притягнута до участі у справі.

З тих же підстав не є законним і рішення суду в частині зобов'язання ПрАТ "Страхова компанія "ТАС" повернути ТОВ "Фінансовая компанія "Центр фінансових рішень" страховий платіж.

У відповідності до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана громадянину неправомірними діями, відшкодовуються особою, яка заподіяла шкоду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект- Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що позивач відчув негативні емоції, моральні переживання та дискомфорт, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків.

Як встановлено з матеріалів справи, ТОВ«Компанія з управління активами «Прімоколект- Капітал» та ТОВ "Фінансовая компанія "Центр фінансових рішень" 06.12.2012 року уклали Договір відступлення прав вимоги № 2012-11/08.

Згідно умов Договору відступлення прав вимоги, ТОВ ФК "ЦФР" передав ( відступив) на користь ТОВ КУА «Прімоколект- Капітал» за плату, належні ТОВ ФК"ЦФР" права грошової вимоги до Боржників по Кредитним договорам, укладеним між Банком та Боржниками.

Відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 06.12 2012 року ОСОБА_1 числиться Боржником, тому відповідач неодноразово звертався до позивача з вимогою погасити заборгованість.

За таких обставин, судова колегія вважає, що відсутня протиправна поведінка відповідача, а тому рішення суду в частині стягнення моральної шкоди не можна визнати законним.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не доведені в судовому засіданні, а рішення суду, яким задоволені зазначені позовні вимоги, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст..ст. 303,307,309, 314,319 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» задовольнити.

Заочне рішення Золочівського районного суду Харківської області від 28 квітня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:

Судді: