Справа № 715/520/15-ц
Провадження № 2/715/272/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року смт. Глибока

Глибоцький районний Чернівецької області

у складі головуючого судді Маковійчук Ю.В.,

секретаря судового засідання Затолошної Р.В.,

за участю позивачаОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Вказує на те, що 10 жовтня 2008 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав кошти від нього в сумі 25 000 дол. США, що еквівалентно 222 750 грн. Посилається на те, що відповідач написав розписку, в якій зобов'язався повернути кошти до 10 січня 2013 року. Вказує на те, що відповідач свої зобов'язання не виконує, а тому просить суд стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі 222 750 грн., а також судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник вiдповiдача ОСОБА_1 позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно положень статті 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до ст. 414 ЦПК підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

У Розділі VI Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено норми щодо договірних зобов'язань.

Згідно зі статтею 509 ЦК цивільно-правове зобов'язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

При з'ясуванні обставин, які випливають із зобов'язальних правовідносин за участю іноземного елемента вирішальне значення має вибір права, яким регулюються ці правовідносини.

За винятком випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України, сторони договору за статтею 43 Закону України "Про міжнародне приватне право" згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Якщо сторони не досягнули згоди про вибір права, то відповідно до статті 44 Закону України "Про міжнародне приватне право" застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону.

Згідно зі статтею 32 цього ж Закону у разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв'язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов'язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача. Судом встановлено, що відповідач є громадянином США, однак, на території України у нього у власності є нерухоме майно, що знаходиться по вул.. Штефана Великого № 33Г в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької, а тому виходячи із вимог ч. 9 ст. 110 ЦПК України справа підлягає розгляду Глибоцькому районному суду Чернівецької області.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строку та порядку, що встановлені договором.

В судовому засіданні встановлено, що 10 жовтня 2008 року відповідач ОСОБА_3 на підставі розписки отримав від позивача кошти в розмірі 25 000 дол. США, що еквівалентно 222 750 гривень. У визначений строк відповідач не повернув позичені ним кошти позивачу.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач свої зобов'язання добровільно не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст.ст. 15, 16, 204, 218, 526, 527, 533, 610-612, 625,1046-1049, ЦК України та керуючись ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 88, 174, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області на користь ОСОБА_2, який проживає в АДРЕСА_1 заборгованості за договором позики в сумі 222 750 (двісті двадцять дві тисячі сімсот п'ятдесят) гривень та 2 227 (дві тисячі двісті двадцять сім) гривень у відшкодування судових витрат.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:/підпис

Оригінал рішення зберігається в цивільній справі № 715/520/15-ц, провадження №2/715/272/15 у Глибоцькому районному суді Чернівецької області.

Рішення не набрало законної сили.

Вірно:

Суддя Глибоцького районного суду Ю.В. Маковійчук

Чернівецької області

Секретар Р.В. Затолошна