Справа №752/3070/15-ц
Провадження № 2/752/2744/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.04.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання ,-

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину щомісячно з моменту подання позовної заяви до закінчення навчання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі перебували у шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 15.01.2015 р.. Від даного шлюбу вони мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 26.11.2014 р. з відповідача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частина від усіх видів його заробітку до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що після досягнення донькою повноліття вона продовжує навчання у м.Варшава в Колегіумі Сівітас на факультеті «Міжнародні відносини» і потребує матеріальної допомоги на оплату навчання, харчування, купівлю одягу та інші витрати.

Отримуваний розмір доходів не надає позивачу змоги оплачувати навчання доньки ОСОБА_3 та забезпечувати її матеріально у належному розмірі.

Оскільки обов»язок батьків утримувати дитину на час її навчання є рівним, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 на час її навчання.

В судове засідання позивач та її представник не з»явились. Представником позивача було подано письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач в ході судового розгляду заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість і недоведеність пред»явлених позовних вимог. Відповідач звернув увагу суду на те, що ОСОБА_1 не є належним позивачем у справі, оскільки донька не проживає з нею, доказів про те, що позивач несе витрати на утримання дитини матеріали справи не містять. Крім того, відповідач посилався на те, що позивачем не надано доказів того, що на момент звернення до суду ОСОБА_3 продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги.

Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19.08.1996 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 15.01.2015 р.

У даному шлюбі у подружжя народились діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно з рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 26.11.2014 р. та рішенням Апеляційного суду м.Києва від 22.01.2015 р. з ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частка від усіх видів його заробітку, щомісяця, починаючи з 01.11.2014 р. і до досягнення дітьми повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_4 р. ОСОБА_3 досягла повноліття і з цього часу з відповідача продовжують стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Відповідно до ст.199 СК України батьки зобов»язані утримувати дочку, сина, які продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім»ї наданої позивачем, ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

Також зазначені обставини підтверджуються Актом про фактичне проживання від 26.01.2015 р., складеного ТОВ «Ковальська-Житлосервіс».

Однак при зверненні до суду позивач зазначає, що ОСОБА_3 мешкає і навчається у Варшаві (Польща), де вона її відвідувала в лютому 2015 р.

В зв»язку з чим суд відноситься критично до доказів на підтвердження фактичного проживання ОСОБА_3 разом з матір»ю і вважає, що позивач не довела у визначений законом спосіб своє право на звернення до суду з даним позовом.

Крім того, для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання, повинно існувати чотири умови, а саме: дитина повинна навчатись, потребувати матеріальної допомоги, її вік не повинен перевищувати 23 років, батьки повинні мати можливість надавати матеріальну допомогу.

В силу положень ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку (сина) у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була прийнята на навчання до Колегіуму Сівітас, Палац Культури і Науки, на стаціонарну форму навчання на факультет «Міжнародні відносини» за умови оплати навчання.

Згідно Довідки про прийняття іноземця на навчання, виданої 01.12.2014 р., період навчання становить з 01.10.2014 р. - по 30.11.2017 р.

Відповідно до наданої позивачем квитанції про оплату за навчання 10.02.2015 р. були перераховані кошти в розмірі 2875 польських злотів на рахунок Колегіуму Сівітас. Платником є ОСОБА_3, що спростовує посилання позивача на те, що вона здійснює оплату за навчання.

Обов»язок доказування обґрунтованості пред»явлених позовних вимог законодавець покладає на сторони у справі.

Відповідно до положень ст..ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З боку позивача суду не надано доказів, що вона несе витрати на утримання доньки, яка на час навчання не проживає з нею, а також про відсутність доходів безпосередньо у ОСОБА_3 - дочки сторін, на підтвердження того, що на час навчання вона потребує допомоги.

Суду не надані докази про стан здоров»я сторін у справі та їх доньки, а тому зазначені обставини не можуть бути оцінені судом і взяті до уваги.

З врахуванням викладених судом обставин, оцінюючи всі досліджені докази суд приходить до висновку про те, що позивач в ході розгляду справи не довела обставини, які мають істотне значення при розгляді даного спору, а саме те, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги в зв»язку з навчанням, що донька проживає з матір»ю і остання надає їй матеріальну допомогу, рівень якої недостатній для забезпечення її життєдіяльності, що позивач несе витрати на оплату навчання доньки.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на час її навчання не підлягають задоволенню.

Питання щодо стягнення судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя