Провадження № 2/127/5335/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17.09.2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на дитину.

В позові позивач зазначила про те, перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 21.08.1993 року, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2013 року. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. В добровільному порядку відповідач неодноразово категорично відмовлявся утримувати їх доньку, через що позивач була змушена звертатись до суду для стягнення аліментів, що підтверджується рішення Вінницького міського суду Вінницької області 22.01.2014 року. На сьогодні ОСОБА_4 навчається у Вінницькому національному аграрному університеті. Отже, ОСОБА_3 зобов'язаний сплачувати кошти на її утримання до досягнення нею 23 років. ОСОБА_3 є працездатним, працює начальником дробільно-сортувального цеху ПРАТ «Стрижавський кар'єр». Таким чином, позивач вимушена звернутись до суду щодо стягнення аліментів для забезпечення дочці нормальних життєвих умов, харчування, фізичного, морального та духовного розвитку, оскільки донька навчається та потребує матеріальної допомоги. До того ж, враховуючи, що їх донька навчається на денній контрактній формі навчання, де загальна вартість освітньої послуги за чотири роки навчання становить 28 000, 00 гривень, за перший рік навчання позивач сплатила самостійно 7 000, 00 гривень, що підтверджується квитанціями. Проте добровільно надати позивачу допомогу на навчання дочки відповідач відмовляється, таким чином постало питання про стягнення також і додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, в цьому випадку - це навчання.

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчатись,аліментів в розмірі 1/3 частини від заробітної плати та усіх інших видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_6 і до досягнення донькою 23 річного віку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомлено.

Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2013 року, яке набрало законної сили 14.05.2013 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. (а.с. 6)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 17.09.1997 року Чапаєвською сільською Радою народних депутатів Погребищенського району Вінницької області, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, записані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 7)

Згідно довідки № 305 від 15.07.2015 року, виданої ДП «ЖЕК № 23», ОСОБА_2 проживає разом із своє донькою - ОСОБА_4, 1997 р.н., за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 12)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2014 року, яке набрало законної сили 04.02.2014 року, стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 9-10)

Відповідно до довідки № 697, виданої 17.06.2015 року Вінницьким національним аграрним університетом, ОСОБА_4 дійсно є студенткою першого курсу денної контрактної форми навчання економічного факультету ВНАУ. (а.с. 14)

Згідно договору про навчання (денна форма) № 012-14д-МЕ від 19.08.2014 року, Вінницький національний аграрний університет взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів ОСОБА_2 здійснити навчання ОСОБА_4 за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, напрям підготовки «Міжнародна економіка». Строк навчання - 4 роки. Загальна вартість освітньої послуги за чотири роки навчання становить 28 000, 00 гривень, та не може змінюватись. (а.с. 15)

Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Права на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Предмет судового розгляду формується позовною заявою, в якій вказується вимога позивача. Суд в силу принципу диспозитивності (ст. 11 ЦПК України) не може вийти за межі позовних вимог. Суд не може з власної ініціативи виходити за межі позову, оскільки норми матеріального права не повинні суперечити нормам процесуального права, якими суд керується при вирішенні спору (ст. 2 ЦПК України).

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька проживає разом з матір'ю та продовжує навчатись у Вінницькому національному аграрному університеті на денній формі навчання за контрактом, в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача і не повідомлення суду про обставини, що мають істотне значення при визначенні можливості надання утримання відповідачем доньки, судом у відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів враховано стан здоров'я та матеріальне становище дитини та інші обставини, що мають істотне значення, повідомлені позивачем. Також, судом прийнято до уваги, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів.

Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази та врахувавши обставини справи, вимоги чинного законодавства, суд дійшов до переконання в тому, що відповідач зобов'язаний та може надавати щомісячне утримання на повнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки від усіх видів свого заробітку (доходу), щомісячно.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, то вони не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

За правилами ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 СК України).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Отже, враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на оплату денної контрактної форми навчання доньки, зокрема в майбутньому, оскільки положення ст. 185 СК України, про застосування яких просила позивачка, на правовідносини між повнолітніми дітьми та батьками не розповсюджуються.

Згідно квитанції № 30 від 21.07.2015 року позивачем ОСОБА_4 було сплачено судовий збір при звернені до суду в розмірі 243, 60 гривень. (а.с. 1)

Однак, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів

Згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. В даному випадку судовий збір повертається в повному обсязі, оскільки позивач була звільнення від його сплати при зверненні до суду.

Таким чином, судовий збір в розмірі 243, 60 гривень підлягає поверненню ОСОБА_2 в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, останній згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 487, 20 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, враховуючи положення ч. 1 ст. 201 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Однак, судом враховано, що повноліття ОСОБА_4 досягла ІНФОРМАЦІЯ_6, тобто після пред'явлення позову (23.07.2015 року). Тому, враховуючи предмет спору, суд прийшов до висновку про стягнення аліментів на утримання повнолітньої ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_6 і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 182, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 191, ст. 199, ч. 1 - ч. 2 ст. 200, ч. 1 ст. 201 СК України, Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 10, 11, 58-60, 64, ч. 3 ст. 88, ст.ст. 212-215, 217, 218, 224-226, 228, 294, п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний № НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3, щомісячно, починаючи стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_6 і до закінчення навчання ОСОБА_4, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 487, 20гривень в дохід держави. Судовий збір в розмірі 243, 60 гривень підлягає поверненню ОСОБА_2 в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: