Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №323/2838/15 Головуючий у 1-й інстанції: Фісун Н.В.
Провадження№22-ц/778/2838/15р. Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізьке обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 02 березня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізьке обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про повернення суми вкладу та процентів за договором вкладу "депозитному",-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України" про повернення суми вкладу та процентів за договором вкладу "депозитному".

В позові зазначав, що 02 грудня 2013 року між ним та відповідачем укладено договір № 12895507 на вклад "депозитний", згідно якого по квитанції № 12895507 він вніс в касу 120 000 грн. По депозитному договору внесена сума 120000 грн. строком на шість місяців згідно п. 1.1. договору, згідно п. 1.2. встановлена процентна ставка у розмірі 17,25% річних. Днем повернення депозиту є 3 червня 2014 року. Згідно п. 4.1. цього договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Після закінчення дії договору він звернувся до відділення в якому було укладено договір для отримання суми вкладу та процентів по ньому, однак позивачу було відмовлено в його видачі, він письмово звернувся з заявою до Запорізького обласного управління Державного ощадного банку України Публічного акціонерного товариства Філії-Запорізького обласного управління та отримав незрозумілу для нього відповідь, в якій вказано що з приводу порушеного ним питання у ТВБВ № 10007/0204 (АДРЕСА_1) проведено службове розслідування, в результаті чого встановлено факт зловживання службовими обов'язками. Матеріали передані до правоохоронних органів. Порядок повернення коштів буде визначено рішенням суду. Вказана відповідь не відповідає вимогам договору та діючому законодавству, тому що п. 4.5. вказаного договору вичерпно встановлені випадки звільнення від відповідальності за невиконання умов договору, а вказаний випадок не є підставою звільнення від виконання умов договору з боку відповідача. Посилаючись на викладені обставини, просив суд стягнути з ПАТ "Державного ощадного банку України" філії Запорізьке обласне управління на його користь суму вкладу "депозитного" у розмірі 120 000,00 гривень та проценти у розмірі 17,25 річних у період строку дії вкладу та судові витрати у розмірі 1 200 грн.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 02 березня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ "Державного ощадного банку України" філії Запорізьке обласне управління на користь ОСОБА_3 суму вкладу "депозитного" у розмірі 120 000,00 гривень та проценти у розмірі 17,25 % річних у період строку дії вкладу. Стягнуто з ПАТ "Державного ощадного банку України" філії Запорізьке обласне управління на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1200,00 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_4, ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

02 грудня 2013 року сторонами укладено договір № 12895507 на вклад "депозитний", згідно якого по квитанції № 12895507 позивач вніс в касу банку 120 000 грн. строком на шість місяців з процентною ставкою у розмірі 17,25% річних строком до 03 червня 2014р.

По закінченню строку договору вклад виданий не був, позивачу направлено відповідь, що з приводу порушеного ним питання у ТВБВ № 10007/0204 (АДРЕСА_1) проведено службове розслідування, в результаті чого встановлено факт зловживання службовими обов'язками. Матеріали передані до правоохоронних органів. Порядок повернення коштів буде визначено рішенням суду.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Судом першої інстанції правильно застосовані наступні норми матеріального права.

Частина 1 ст. 1058 ЦК України, за якою за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК Українидоговір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Договір відповідно до ст. 629 ЦК Україниє обов'язковим для виконання сторонами.

Доводи апеляційної скарги щодо нікчемності вказаного договору з тих підстав, що він не має підпису працівника банку відповідають запереченням відповідача проти позову, які належно досліджені судом першої інстанції і з якими суд не погодився. Не погоджується з цими доводами і колегія суддів, оскільки позивачем надано пакет документів: депозитний договір, квитанція про внесення до каси банку 120000грн., ощадна книжка з відображенням цієї касової операції, оформлених з прикладенням печатки банку, підписом касира в ощадній книжці.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України" № 5 від 12 квітня 1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів", зокрема із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій.

Нормами п. 8 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів"передбачено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

У даній справі документів, підписаних уповноваженим працівником банку, позивачу надано не було.

Вказане свідчить про порушення прав споживача та необхідність судового захисту його порушеного права.

Обставина отримання банком від споживача коштів за вказаним договором, крім вищевказаного, підтверджується витягом з кримінального провадження за яким 29.10.2014р. заявник ПАТ "Державний ощадний банк України" звернувся до органів внутрішніх справ, зазначивши, що 02.12.2013р. від клієнта ОСОБА_3 було отримано готівкові кошти в розмірі 120000грн з метою здійснення вкладної операції та укладено депозитний договір на суму 120000грн. на вклад депозитний під 17,25% на 6 міс по рахунку №5507 клієнту було видано ощадну книжку ф.2 та сам депозитний договір; в бухгалтерському обліку вкладну операцію проведено ОСОБА_7 в 12 год.00хв., але в той же день в 12год. 07хв. контролером-касиром ОСОБА_7 здійснено відміну операції на суму 120000грн. Грошові кошти клієнту не поверталися.

Викладене спростовує доводи апеляційної скарги щодо нікчемності договору.

Доводи апеляційної скарги про неправильність рішення суду, який ґрунтував висновки про задоволення позову тільки наявністю у позивача ощадної книжки не мають свого підтвердження.

Суд першої інстанції ґрунтував висновки не тільки фактом наявності ощадної книжки, виданої 02.12.2013р. на номер рахунку 5507 (який включає у себе і № договору - 12895507), яка містить усі необхідні реквізити, печатки, підписи та відображає приход вкладу 120000грн., а й іншими документами, виданими працівниками банку - договором та квитанцією про внесення ОСОБА_3 120000грн. згідно договору 12895507 від 02.12.2013р.

Та обставина, що споживачу не було надано належних документів на підтвердження виконання договору відповідає ст. 21 ч. 1 п. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" і доводить порушення прав споживача за вказаним договором.

З огляду на закріплене в ЦК Українита інших нормативно-правових актах визначення договору банківського вкладу, - банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність"). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Наведені норми матеріального права спростовують даний довід апеляційної скарги.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізьке обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 02 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: