РІШЕННЯ

16.03.2015 р. ІМЕНЕМ УКРАЇНИ м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарях Зоренко Т.О., Слончак А.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи

за позовом ОСОБА_1

до ПАТ КБ "ПриватБанк" в особі Житомирського регіонального управління,

про визнання позивача добросовісним набувачем, а також

визнання за ним право власності на легковий автомобіль, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з наведеним вище позовом, в якому просить визнати його добросовісним набувачем автомобіля "Mitsubishi Outlander 2.4", 2006 року випуску, шасі/кузов № НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, та визнати за ним право власності на вказаний легковий автомобіль.

При цьому ОСОБА_1 посилається на те, що він є власником вищенаведеного легкового автомобіля, оскільки придбав його у попереднього власника за сто тисяч гривень та у передбаченому законом порядку зареєстрував в органах Державтоінспекції УМВС України.

В червні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Романівського районного суду Житомирської області з позовом про звернення стягнення на вказаний транспортний засіб, в якому відповідачем є ОСОБА_1, третьою особою ОСОБА_2

Так, позивачу стало відомо, що згідно з договором застави від 05.06.2008 р. ОСОБА_2 надав у заставу ПАТ КБ "ПриватБанк" легковий автомобіль: "Mitsubishi Outlander 2.4", шасі/кузов № НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_3, що належав заставодавцю на праві власності згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 15.06.2013 р. /а.с. 2-3/

Вказує, що він згідно ст. 388 ЦК України є добросовісним набувачем майна, а тому для захисту своїх прав та інтересів звернувся до суду із данним позовом.

У судове засідання 16.03.2015 р. сторони не з'явились.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 /а.с. 18/ надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його особистої участі та участі його довірителя, при цьому позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позові, та просив його задовольнити. /а.с. 34/

Уповноважений представник відповідача Ляхов О.В. надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника банку. Крім того, 24.02.2015 р. до суду надійшли заперечення на даний позов, згідно яких Ляхов О.В. просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. /а.с. 21-23/

Враховуючи, що у матеріалах справи є достатньо доказів про взаємовідносини сторін, розгляд справи відбувся за їх відсутності, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, що відповідає положенням ст.ст. 158, 169 та 197 ЦПК України. /а.с. 37/

Суд, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 16, ст. 316 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що ЗАТ КБ "ПриватБанк" (назву змінено на ПАТ КБ "ПриватБанк") та ОСОБА_2 (надалі - Позичальник) 05.06.2008 року уклали кредитний договір № МЧ-50-08 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до п.1.1. кредитного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит у сумі 21000,00 (двадцять одна тисяча доларів 00 центів) доларів США, з кінцевим терміном повернення 06.06.2016 року.

ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 05.06.2008 року уклали договір застави рухомого майна №б/н (надалі - договір застави), згідно з яким Позичальник надав в заставу автомобіль: MITSUBISHI, модель: OUTLANDER 2.4, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 15.06.2013 року (надалі - предмет застави).

Свої зобов'язання за кредитним договором Банк виконав в повному обсязі, надавши Позичальнику кредит у сумі 21000,00 доларів США.

06.06.2008 р. ЗАТ КБ "ПриватБанк" зареєстрував у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про обтяження предмету застави /а.с. 27/

У подальшому ОСОБА_2 відчужив вказаний автмобіль ОСОБА_5, а останній, в свою чергу, продав його 15.07.2013 р. ОСОБА_1, який у передбаченому законом порядку зареєстрував своє право власності на автомобіль в органах Державтоінспекції УМВС України.

В березні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" стало відомо, що даний транспортний засіб 15.07.2013 року був придбаний ОСОБА_1.

У звязку із чим, рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 18 листопада 2014 року у справі №290/586/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 20 січня 2015 року, позов ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МЧ-50-08 від 05 червня 2008 року в сумі 20108,25 доларів США звернуто стягнення на транспортний засіб MITSUBISHI OUTLANDER 2.4, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1, шляхом безпосереднього продажу іншій особі-покупцю з правом укладення ПАТ КБ "ПриватБанк" договору купівлі-продажу вказаного предмету застави від свого імені, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Згідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" 11.04.2013 р. до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесені відомості про звернення стягнення на предмет застави, а саме: легковий автомобіль "Mitsubishi Outlander 2.4", шасі/кузов № НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_3. /а.с. 27 звор./

06.06.2013 р. до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесені відомості про термін дії обтяження на предмет застави до 20.05.2018 р. /а.с. 27 звор./

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження.

У відповідності із ст. 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Оскільки 06.06.2008 р. ПАТ КБ "ПриватБанк" зареєстрував, а у подальшому 06.06.2013 р. продовжив в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про обтяження предмету застави, то згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" зареєстроване обтяження зберегло силу для нового власника - ОСОБА_1.

У зв'язку із наявністю в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження предмету застави ОСОБА_1 в силу ст. 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" не може вважатися добросовісним набувачем майна, оскільки добросовісним вважається той набувач, який набуває право власності на рухоме майно без обтяжень.

Судом відхиляються твердження представника позивача про те, що добросовісність набуття ОСОБА_1 права власності регулюється виключно ст. 388 ЦК Україн.

Так, Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є в данному випадку спеціальним для вказаних правовідносин, а тому підлягає застосуванню саме даний нормативно-правовий акт.

За таких обставин, у задоволенні позовної вимоги про визнання добросовісним набувачем належить відмовити.

Що стосується вимоги про визнання права власності, то вона також задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

ОСОБА_1 19.07.2013 р. у передбаченому законом порядку зареєстрував своє право власності на автомобіль "Mitsubishi Outlander 2.4", шасі/кузов № НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_3, в органах Державтоінспекції УМВС України, у зв'язку із чим став власником майна. / а.с. 5/

ПАТ КБ "ПриватБанк" не заперечує факт переходу права власності на транспортний засіб до ОСОБА_1 та не оспорює його право власності. Навпаки банк звернувся до ОСОБА_1 із позовом про звернення стягнення на автомобіль як до власника заставленного майна.

Отже, оскільки банком не оспорююється право власності на автомобіль "Mitsubishi Outlander 2.4", шасі/кузов № НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_3, то позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів із дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів із дня отримання копії даного рішення.

Суддя В.О. Корицька