У Х В А Л А

3 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Охрімчук Л.І.,Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 перегляд судових рішень в справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Степове», третя особа - Держземагентства у Софіївському районі Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди землі,

встановила:

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження в справі за касаційною скаргою ОСОБА_4

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року, ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2015 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме: пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, виходив із того, що оскільки договір оренди від 22 серпня 2012 року є дійсним, строк його дії не закінчився, порушення умов договору, які відповідно до п. 12.4 договору оренди землі, могли б стати підставою для розірвання договору судом, позивачем не надано, систематичну невиплату орендної плати відповідачем не доведено, оскільки була лише затримка виплати орендної плати за відповідні періоди, за що відповідно до умов договору передбачена матеріальна відповідальність, а тому не має підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки.

У наданих для порівняння:

- ухвалі Верховного Суду України від 8 липня 2009 року, як суд касаційної інстанції виходив із того, що задовольняючи позов про розірвання договору оренди земельної ділянки, судом було встановлено, що відповідач не виконував умови договору, а саме систематично не сплачував орендну плату.

- постанові Верховного Суду України від 25 червня 2011 року суд виходив із того, оскільки відповідач систематично не виконував обов'язків, передбачених статтями 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору, не сплачував орендної плати за 2008-2009 роки в установлений договором строк, а виплатив указану плату лише після звернення позивача до суду, тому позов в частині вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки підлягає задоволенню;

- постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2012 року суд виходив із того, що залишивши поза увагою положення п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України суд касаційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини не вимагають систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що судами касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог, а надана для порівняння постанова Верховного Суду України не слугує прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Степове», третя особа - Держземагентства у Софіївському районі Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди землі за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року, ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін