Справа № 191/5293/14-ц
Провадження № 2/191/346/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Твердохліб А. В.

за участю секретаря - Яришевої Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником ? частини приватизованої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2. 06 листопада 2014 року він звернувся до реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції щодо отримання інформації про заборону відчуження об'єктів нерухомого майна, а саме: ? частини вищезазначеної квартири, однак згідно відповіді реєстраційної служби позивач не має можливості відчужувати належне йому нерухоме майно, в зв'язку з накладенням арешту та заборони відчуження на усе нерухоме майно. На підтвердження чого він отримав Витяг з Єдиного реєстру заборони відчужень об'єктів нерухомого майна. Відповідно до даного Витягу - арешт накладено відділом ДВС Синельниківського МУЮ на підставі постанови АА № 722099 від 12 вересня 2003 року, який був забезпеченням виконання ним рішення суду про стягнення боргу солідарно з нього та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у сумі 11600 грн.

В зв'язку із зазначеним позивач звернувся до відділу ДВС Синельниківського МУЮ, який надав відповідь про те, що відділ ДВС не має можливості зняти арешт, який був накладений 12.09.2003 року державним виконавцем ВДВС Синельниківського МУЮ Ткачук Н. О. у зв'язку з тим, що станом на 10. 11. 2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1-203 від 26. 09. 2000 року, виданого Синельниківським міським судом Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суми заборгованості у розмірі 11600 грн. на користь ОСОБА_2, на виконання у відділі не знаходиться. Також, відповідно до п. 9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого наказом МЮУ від 22.06.2012 року за № 928/5, щодо строку зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання до архіву становить 3 роки.

Просить суд скасувати постанову АА № 722099 від 12.09.2003 року, винесену відділом ДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області, а також зняти арешт та заборону відчуження з належної йому ? частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчужень об'єктів нерухомого майна заборону на нерухоме майно.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

До початку судового засідання від відповідача, в.о. начальника ВДВС Синельниківського МРУЮ, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що позивач можливо і сплатив їй 5825 гривень, але точну суму вказати не може, так як облік не вела, а платежі позивачем здійснювались давно та малими сумами, пам'ятає, що останній платіж отримала у сумі 1890 гривень в жовтні 2010 року. Однак вважає, що згідно ст. 543 Закону України сума по виконавчому листу повинна бути сплачена в повному обсязі, також вважає що сума виплат не достатня в зв'язку з інфляцією крім того пояснила, що другий боржник по виконавчому листу ОСОБА_3 борг виплачував, але в якій сумі вона сказати не може.

Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

26 вересня 2000 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист № 1-203 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суми заборгованості у розмірі 11600,00 грн. на користь ОСОБА_2

12.09.2003 року державним виконавцем Відділу ДВС Синельниківського міського управління юстиції було винесено постанову про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на ? частину приватизованої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2. яка належить ОСОБА_1

В матеріалах справи міститься інформація з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна: номер запису про обтяження 1287002, дата і час державної реєстрації: 31.08.2006 09:53:17; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; підстава обтяження постанова АА № 722099, 12.09.2003, Синельниківська ВДВС Дніпропетровської області. Власником ? частини приватизованої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 зазначений ОСОБА_1.

05 листопада 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Відділу ДВС із заявою, у якій просив вирішити питання про зняття арешту з належного йому майна, однак начальник відділу ДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції Туренко С.М. повідомила ОСОБА_1 про те, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Синельниківського міського управління юстиції у 2003 році знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів № 1-203 від 26.09.2000 року виданих Синельниківським міським судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суми заборгованості у розмірі 11600,00 грн. на користь ОСОБА_2 12.09.2003 року державним виконавцем ВДВС Синельниківського МУЮ Ткачук Н.О. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на майно ОСОБА_1, якою накладено арешт на майно, а саме: 1/4 частини приватизованої квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відділ державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції не має можливості зняти арешт у зв'язку з тим, що станом на 10.11.2014 року виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів № 1-203 від 26.09.2000 року виданих Синельниківським міським судом Дніпропетровської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суми заборгованості у розмірі 11600,00 грн. на користь ОСОБА_2 на виконанні у відділі не знаходиться.

Відповідно до копій квитанцій про сплату боргу, які позивач надав до позовної заяви, боргові зобов'язання відповідно до виконавчого листа ним було виконано в розмірі 5825 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 57 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з частиною 1 статті 60 Закону № 606-ХІV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою стороною.

Відповідно до ч.1,2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Оскільки матеріалами справи встановлено те, що станом на 10.11.2014 року виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів № 1-203 від 26.09.2000 року виданих Синельниківським міським судом Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суми заборгованості у розмірі 11600,00 грн. на користь ОСОБА_2 на виконанні у відділі не знаходиться, однак згідно наданих позивачем квитанцій про сплату боргу, він виконав свої зобов'язання згідно виконавчого листа № 1-203 від 26.09.2000 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суми заборгованості у розмірі 11600,00 грн. тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зняття з-під арешту нерухомого майна ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Вимога, щодо скасування постанови АА № 722099 від 12.09.2003 року винесеної відділом ДВС Синельниківського міського управляння юстиції задоволенню не підлягає, так як судом ухвалено рішення про зняття арешту з нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 317,319,321 ЦК України, ч.1,2 ст. 50, 57, 60 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 10,11,60,88,212-215 ЦПК України, суд, -, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме: ? частини квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, накладений постановою державного виконавця Синельниківського міського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровської області серії АА №722099 від 12 вересня 2003 року, скасувавши в Єдиному реєстрі заборон відчужень об'єктів нерухомого заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 3667042, об'єкт обтяження: ? частини приватизованої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А. В. Твердохліб