РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/1976/15-ц

Пров. №2/668/905/15

06.05.2015 року м. Херсон

Суворовський районний суд м. Херсона у складі: головуючого судді Кузьміної О.І.,

при секретарі Катюха Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Суворовського району м. Херсона про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати на нею право власності на житловий будинку № 16-а по вул. Музиківська в с. Степанівка м.Херсона за набувальною давністю, посилаючись на те, що ОСОБА_3, яка померла 13.03.1997 року, під час її життя належав вказаний житловий будинок, після її смерті, оскільки спадкоємці померлої відсутні вона із своєю сімєю з дозволу відповідача ОСОБА_2 сільської ради Суворовського району м.Херсона у березні 2003 року оселилась у вказаному житловому будинку, за цей період здійснювала ремонт у будинку, оплачувала комунальні послуги та є єдиним володільцем та користувачем цього будинку та вважає, що її право на будинок ґрунтується на давності володіння ним.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позивачем вимоги за підставами вказаними в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позивача не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на відсутність законних підстав визнання за позивачем права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та матеріали інвентарної справи, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобовязані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла 13.03.1997 року, під час життя нею було введено в експлуатацію житловий будинок № 16-а розташований на земельній ділянці по вул. Музиківська в с. Степанівка м.Херсона, але право власності на вказаний житловий будинок у передбаченому законом порядку нею оформлено не було, спадкоємці померлої відсутні, заповіту вона не залишила. Позивач має зареєстроване місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1992 року, житловим будинком № 16-а по вул. Музиківська с. Степанівка м.Херсона вона користується з 2007 року згідно договору оренди від 04.06.2007 року, укладеного між нею та відповідачем ОСОБА_2 сільською радою Суворовського району м.Херсона, яка до теперішнього часу у передбаченому законом порядку не вирішила питання щодо взяття на облік та отримання у комунальну власність безхазяйного нерухомого майна.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, матеріалами інвентарної справи та сторонами не заперечуються.

Згідно із ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року, норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року, а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 01.01.2011 року.

Як встановлено в судовому засіданні, з пояснень представника позивача й представника відповідача, матеріалів справи та матеріалів інвентарної справи вбачається, що з 2007 року позивач ОСОБА_1 та члени її сімї користуються житловим будинком № 16-а по вул. Музиківська с. Степанівка м.Херсона, на який відсутні правовстановлюючі документи.

Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки позивачем не доведено порушення її законних прав відповідачем ОСОБА_2 сільською радою Суворовського району м.Херсона всупереч вимогам ст.ст. 10, 11 ЦПК України, не доведено факт добросовісного заволодіння нею чужим нерухомим майном і продовження нею відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років та не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цього.

Посилання позивача на пояснення свідка ОСОБА_4 як на докази по справі щодо володіння позивачем вказаним житловим будинком з 2003 року, не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані встановленими у судовому засіданні обставинами.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 16, 328, 344 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Суворовського району м. Херсона про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Суворовський районний суд м. Херсона.

СуддяОСОБА_5