АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6563/14 Головуючий 1 інст.: Рубіжний С.О.
Справа № 639/5374/14-ц Доповідач: Хорошевський О.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.,

суддів: Пшенічної Л.В., Івах А.П.

за участю секретаря - Пуль С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укратрансгаз» в особі філії «Науково-дослідний інститут транспорту газу» про визнання звільнення незаконним, зобов'язання переведення на іншу роботу, зобов'язання нарахування та оплати страхових внесків, внесення відомостей про пенсійні нарахування,-

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом після уточнення якого просив визнати незаконним його звільнення на підставі наказу філії «Науково-дослідний інститут транспорту газу» ПАТ «Укртрансгаз» № 77-к від 08.05.2014 року, зобов'язати відповідача скасувати цей наказ, поновити його на роботі на посаді головного фахівця з автоматизованих систем керування відділу проектування систем керування технологічними об'єктами газотранспортної системи відділення проектування системи керування, зобов'язати ПАТ «Укртрансгаз» перевести його на посаду інженера - електрика служби автоматики, контрольно-вимірювальних приладів та телемеханіки Компресорної станції Пролетарська Шебелинського ЛВУМГ ПАТ «Укртрансгаз», зобов'язати ПАТ «Укртрансгаз» нарахувати та здійснити оплату страхових внесків та загальнообов'язкове страхування до Пенсійного фонду України з нарахованої йому заробітної плати з моменту незаконного звільнення з 08 травня 2014 року, зобов'язати ПАТ «Укртрансгаз» відобразити відповідні нарахування страхових внесків на загальнообов'язкове пенсійне страхування з нарахованої йому заробітної плати в щомісячній звітності до Пенсійного фонду України з моменту незаконного звільнення з 08 травня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 1997 року позивач працює в структурах «Укртрансгаз». З 18.06.2012 року працював у ПАТ «Укртрансгаз».

Наказом № 77-к від 08.06.2014 року його було звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Вважав звільнення незаконним оскільки не були враховані правила ст. 42 КЗпП України якою передбачено переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці.

Протягом тривалої трудової діяльності до нього не застосовувались дисциплінарні стягнення. Він неодноразово отримував підвищення, має багато заохочень, у тому числі і за професійні якості, має винохід.

Крім того як інвалід ІІ групи він користується переважним правом на залишення на роботі на підставі ст.ст. 18, 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 серпня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скарга містить посилання на обставини викладені у позовній заяві.

Крім того, скарга містить посилання на те, що суд не перевірив кваліфікацію працівника залишеного на роботі на тій посаді на яку претендував і він.

Цього працівника було переведено на це місце роботи ще до його, позивача звільнення.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача булор проведено з дотриманням встановленого законом порядку, а інші вимоги є похідними від цього питання.

Судова колегія з таким висновком погоджується оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Та обставина, що у філії «Науково-дослідний інститут транспорту газу» ПАТ «Укртрансгаз», в якому працював позивач, у зв'язку із структурними змінами відбулось скорочення штату працівників встановлено судом і сторонами не заперечувалось.

17 лютого 2014 року ОСОБА_1 був попереджений про наступне звільнення (а.с. 11).

14 лютого 2014 року кваліфікаційна комісія інституту транспорту газу дійшла висновку про наявність працівників які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці ніж ОСОБА_1

Того ж дня 14.02.2014 року професійний комітет інституту прийняте рішення про ініціювання повторного збору кваліфікаційної комісії для розгляду питання щодо ОСОБА_1 (а.с. 13-14).

Протоколом від 17.03.2014 року кваліфікаційна комісія інституту погодилась з оцінкою кваліфікації та продуктивності праці ОСОБА_1 наданої начальником відділу, у якому працював позивач і визнала неможливим розміщення ОСОБА_1 в штаті інституту (а.с. 16 зворот - 17).

За засіданні професійного комітету інституту 17.03.2014 року було надано згоду на звільнення у зв'язку із скороченням штату працівників за списком відділу кадрів (а.с. 14 зворот).

Зазначене свідчить про те, що питання про кваліфікацію та продуктивність праці позивача розглядалось неодноразово. Підстави вважати, що цим обставинам надано необ'єктивну оцінку відсутні. Будь-яких доказів на спростування висновків кваліфікаційної комісії позивачем надано не було.

Підстави зазначені у ч. 2 ст. 42 КЗпП України можуть мати значення лише при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації працівників.

З пояснень представника відповідача вбачається, що структурні зміни відбулись у зв'язку з перепрофілюванням інституту, який повинен був стати науковим, а не науково-дослідним як раніше.

Позивач займався в інституті саме дослідницькою діяльністю, наукових здобутків не мав, що і стало підставою для відповідного висновку кваліфікаційної комісії.

Зазначені обставини свідчать про дотримання вимог законодавства при звільненні позивача і відсутність підстав для задоволення його позовних вимог.

Посилання апеляційної скарги на інвалідність позивача не мають у даному випадку правового значення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: