Справа №477/1755/14-ц 17.03.2015 17.03.2015 17.03.2015
Провадження № 22ц- 784/631/15 Головуючий у 1-й інстанції Семенова Л.М.
Категорія 47 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем України

17 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі Орельській Н.М.,

за участю:

- представника позивача Кожокар Ю.Л.,

- представників відповідачки ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Садівничого товариства «Зайчевське»

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 січня 2015 року

за позовом

Садівничого товариства «Зайчевське» до ОСОБА_5,

Жовтневої районної державної адміністрації

про

визнання недійсним розпорядження, визнання недійсним державного акту на право власності на землю та покладення обов'язку,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Садівниче товариство «Зайчевське» (далі - СТ «Зайчевське») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсним розпорядження, визнання недійсним державного акту на право власності на землю та повернення майна.

Позивач зазначав, що рішенням правління СТ «Зайчевське» у 2007 році ОСОБА_5 була виділена в користування земельна ділянка № НОМЕР_2.

В подальшому рішенням Жовтневої райдержадміністрації вказана земельна ділянка була передана у власність відповідачки.

Посилаючись на те, що рішення загальних зборів колективу співвласників щодо передачі в користування спірної земельної ділянки не ухвалювалось, як це передбачено п. 2.2 Статуту СТ «Зайчевське», а постанова правління підписана лише двома його членами, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати недійсним розпорядження Жовтневої РДА № 812-р від 26 листопада 2007 року, щодо передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки та визнати недійсним державний акт на право власності на землю виданий 21 лютого 2008 року на ім'я ОСОБА_5

Крім того, позивач вказував, що на належній відповідачці на праві власності земельній ділянці знаходиться металевий бак та каркас, які у 2006 році були вивезені з ділянки НОМЕР_3 колишнього члена товариства ОСОБА_6 та передані останнім позивачу в рахунок заборгованості, а тому є майном товариства.

Відповідно до п.5.5 Статуту, майно товариства може передаватись громадянам тільки за згодою загальних зборів членів товариства.

Оскільки рішення загальних зборів про передачу вказаного майна відповідачці не приймалось, позивач просив зобов'язати останню повернути це майно товариству.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі СТ «Зайчевське» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до записів членської книжки, виданої у 2007 році, ОСОБА_5 є членом СТ «Зайчевське».

Рішенням правління вказаного товариства від 30 квітня 2007 року в користування ОСОБА_5 була передана земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 350 кв.м.(а.с.19).

Також, у користуванні ОСОБА_5 знаходились земельні ділянки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ? .

Згідно розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації від 26 листопада 2007 року № 812 - р вказані земельні ділянки були передані у власність ОСОБА_5 для ведення садівництва.

На підставі вказаного розпорядження 21 лютого 2008 року ОСОБА_5 отримала Державний акт на право власності на земельні ділянки загальною площею 0,1181 га, розташовану в СТ «Зайчевське» ділянки НОМЕР_1,182, НОМЕР_2 ? в межах території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області.

В подальшому, у зв'язку з присвоєнням назви вуличної мережі СТ «Зайчевське» було змінено номери земельних ділянок, що належать на праві власності відповідачці з 128,182,НОМЕР_2 ? на 128,182 а, НОМЕР_2, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.87).

Наполягаючи на задоволенні позову, в частині визнання недійсним держаного акту на право власності на земельну ділянку та розпорядження щодо передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки, позивач посилався на те, що земельна ділянка № НОМЕР_2 була виділена відповідачці рішенням правління СТ «Зайчевське» від 30 квітня 2007 року, а не загальними зборами членів товариства, як це передбачено п. 2.2 Статуту.

Відповідно до ст. 35 ЗК України ( який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств.

СТ «Зайчевське» створене як обслуговуючий кооператив, здійснює свою діяльність відповідно до вимог Закону України «Про кооперацію» (далі - Закон) та Статуту.

Статут товариства є правовим документом, що регулює його діяльність, а вищим органом управління товариством є загальні збори товариства (ст. 5 Закону).

До компетенції загальних зборів належить, в тому числі, прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном.

Судом встановлено, що СТ «Зайчевське» створено у 1987 році.

Рішенням Миколаївського облвиконкому від 7 грудня 1987 року № 326 в його постійне користування виділена земельна ділянка, площею 28 га, на території с. Зайчевське Жовтневого району Миколаївської області.

Рішенням 7 сесії 23 скликання Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 24 грудня 1999 року в колективну власність СТ «Зайчевське» передана земельна ділянка загальною площею 28,5 га, яка складається із земельних ділянок, які знаходяться в користуванні членів товариства й передаються у їх приватну власність без згоди на те, інших членів товариства (тобто можуть бути ними приватизовані), а також із земель загального користування (зайняті під дорогами, проїздами, захисними смугами тощо), які можуть знаходитися лише у колективній власності цього товариства й розподілу між співвласниками земельних ділянок не підлягають.

Державний Акт на право колективної власності на землю СТ «Зайчевське» не отримало.

Статутом СТ «Зайчевське», в редакції, яка діяла в період 2006 року, тобто на час передачі у користування відповідачці земельної ділянки, передбачено, що саме СТ «Зайчевське» є суб'єктом колективної власності на землю, а розпорядження землями колективної власності здійснюється за рішенням загальних зборів товариства.

Матеріали справи не містять рішень загальних зборів СТ «Зайчевське» щодо делегування цих повноважень правлінню або голові правління.

Статутні вимоги СТ «Зайчевське», зокрема щодо розпорядження землею відповідають вимогам Закону та земельного законодавства.

Так, пунктом 2.2 Статуту СТ «Зайчевське», прийнятого загальними зборами 25 травня 2002 року, узгодженого з Обласною радою садівничих товариств та зареєстрованого в Жовтневій районній державній адміністрації 23 червня 2006 року, передбачено, що розпорядження землями колективної власності здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників.

До того ж, пунктом 2.8 Статуту, передбачено, що якщо з якоїсь причини частина земельних ділянок у товаристві залишилась не розподілена, то ці ділянки залишаються у тимчасовому користуванні товариства і до розподілу можуть здаватися в оренду, надаватися для тимчасового користування членам товариства та штатним працівникам, які не є членами товариства, але без зміни цільового призначення.

Таким чином, органом наділеним правом розпорядження землями колективної власності є загальні збори СТ «Зайчевське», куди відповідачка не зверталась і рішення з цього приводу не приймалось.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у постійне користування відповідачки у встановленому законом порядку, виділено земельну ділянку № НОМЕР_2, площею 350 кв.м, тому законних підстав для подальшої передачі у власність відповідачці земельної ділянки не було.

А тому висновок суду про відсутність підстав для скасування оскаржуваного розпорядження в частині передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки № НОМЕР_2 ? та визнання недійсним відповідного Державного акту на право власності на вказану земельну ділянку, є помилковим.

Посилання суду на те, що з рішенням загальних зборів можуть передаватися лише землі загального користування, є помилковим, оскільки відповідно до п.2.2 Статуту земельні ділянки загального користування (вулиці, проїзди,шляхи, майданчики для автотранспорту тощо) розподілу між співвласниками не підлягають.

Разом з тим, за захистом свого порушеного права позивач звернувся лише 22 липня 2014 року, тобто майже через шість років після винесення органом виконавчої влади рішення про передачу у власність земельної ділянки та надання відповідачці відповідного Державного акту.

Тобто ним пропущено встановлений ст..257 ЦК України строк позовної давності і при цьому доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду не надав.

Тоді як позивачу про порушення його права було відомо з квітня 2007 року, тобто з часу винесення рішення правління, яке оспорюється , а про наявність рішення Жовтневої районної державної адміністрації мав дізнатися з часу одержання відповідачкою оскаржуваного Державного акту, тобто з лютого 2008 року. А тому саме з цього часу почався перебіг цього строку.

В силу ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

В матеріалах справи міститься заява відповідачки про застосування строку позовної давності (а.с.110).

Згідно роз'яснень, що надані в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк звернення з позовом порушено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Виходячи з викладеного та враховуючи, що позивач не надав доказів поважності причин такого тривалого пропуску встановленого законом строку для захисту свого порушеного права, у задоволенні позову необхідно відмовити саме з цих підстав.

За такого рішення суду в частині визнання недійсним розпорядження Жовтневої РДА №812-р від 26 листопада 2007 року та визнання недійсним державного акту на право власності на землю серія ЯЕ № 915465 від 21 лютого 2008 року виданий ОСОБА_5 на підставі пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України необхідно скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення.

Щодо рішення суду про покладення обов'язку по поверненню товариству металевого баку та каркасу, то суд вірно вважав, що підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Так, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_6 від 19 грудня 2006 року в якій він просив виключити його із членів СТ «Зайчевське» у зв'язку з відмовою від неприватизованої ділянки НОМЕР_3.

В цій заяві ОСОБА_6 також зазначив, що в рахунок наявної у нього заборгованості він залишив товариству на вказаній ділянці металевий бак та каркас (а.с.35).

22 грудня 2006 року правлінням СТ «Зайчевське» прийнято рішення реалізувати майно, залишене ОСОБА_6 в рахунок погашення заборгованості (а.с.36).

На підставі заяви члена цього товариства ОСОБА_4 від 26 квітня 2007 року, адресованої голові правління СТ «Зайчевське» , вказане майно було придбано останньою за 150 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 8ТП від 27 квітня 2007 року (а.с.120,121).

З огляду на наведене, рішення в частині покладення обов'язку щодо повернення майна слід зашити без змін.

Посилання апелянта на те, що йому стало відомо про наявність оскаржуваних рішень з часу обрання ОСОБА_2 новим головою правління садівничого товариства, не є поважною причиною такого тривалого пропуску строку звернення до суду, враховуючи, що нове правління було обрано у 2008 році.

Не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що загальними зборами не вирішувалось питання про прийняття ОСОБА_5 в члени СТ «Зайчевське», а під час приватизації земельної ділянки нею не були узгоджені межі, а також про те, що приватизована відповідачкою земельна ділянка відноситься до земель загального користування і її площа у Державному акті від 21 лютого 2008 року більше ніж вказана в рішенні Жовтневої РДА від 07 червня 2007 року, з огляду на те, що з зазначених підстав позов не заявлявся.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Садівничого товариства «Зайчевське» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 січня 2015 року в частині визнання недійсним розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації №812-р від 26 листопада 2007 року та визнання недійсним державного акту на право власності на землю серія ЯЕ № 915465 від 21 лютого 2008 року виданий ОСОБА_5 змінити.

В позові Садівничому товариству «Зайчевське» до ОСОБА_5, Жовтневої районної державної адміністрації про визнання недійсним розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації №812-р від 26 листопада 2007 року та визнання недійсним державного акту на право власності на землю серія ЯЕ № 915465 від 21 лютого 2008 року виданий ОСОБА_5, відмовити у зв'язку з пропуском позовної давності.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: