УХВАЛА

24 липня 2015 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Григорьєвій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі подання головного державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року головний державний виконавець Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 та вилучення закордонного паспорта, виданого боржникові, за ухилення від сплати суми боргу за договором позики та невиконання рішення суду. Заявлену вимогу державний виконавець обґрунтував тим, що боржник добровільно рішення суду не виконує, заборгованість за договором позики від 27.12.2013 року у розмірі 32936,11 гривень не сплачує, на повідомлення державного виконавця щодо сплати заборгованості не реагує, проживає у орендованій квартирі. Станом на 24.07.2015 року боржником не вчинено дій, спрямованих на виконання рішення суду.

У судове засідання державний виконавець не зявилась, в заявленому поданні просила справу вирішити за її відсутності.

Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що зазначене подання слід задовольнити частково з наступних підстав.

Із матеріалів подання вбачається, що на виконанні у Жовтневому відділі ДВС Маріупольського МУЮ знаходиться виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 263/3053/14-ц виданого 11.09.2014 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 32936,11 гривень.

Виконавче провадження відкрито 17.09.2014 року, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Зокрема пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону встановлено, що таке обмеження може бути застосоване, якщо громадянин України ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобовязань.

З наведених норм вбачається, що підставою для обмеження боржника у праві виїзду за кордон є вчинення ним дій, які свідчать про ухилення від виконання рішення суду. З обєктивної сторони «ухилення від виконання зобовязань» це такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків.

При розгляді подання державного виконавця судом було встановлено, що боржник ухиляється від виконання ним своїх зобовязань, що підтверджується строком, протягом якого боржник на вжив заходів для погашення боргу та виконання рішення суду, та сумою існуючої заборгованості. Так, рішення суду ухвалено 22.08.2014 року, набрало чинності 03.09.2014 року, виконавче провадження відкрито 17.09.2014 року, боржникові надано строк для добровільного погашення боргу до 24.09.2014 року. Таким чином боржником не було вжито жодних заходів для погашення боргу після ухвалення рішенням судом та набрання ним законної сили. Вказані обставини свідчать про свідоме та навмисне ухилення боржником від виконання покладених на нього обовязків за рішенням суду.

У судовому засіданні було підтверджено також безрезультатні заходи, що були вжиті державним виконавцем для примусового виконання вказаного виконавчого документа.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути обєктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

З урахуванням встановлених судом обставин справи, розміру заборгованості та періоду не сплати аліментів боржником, суд вважає законним та доцільним встановити боржникові обмеження щодо права пересування за межі України до моменту виконання обовязків, покладених рішенням суду.

Одночасно з цим суд вважає, що відсутні достатні підстави для вилучення закордонного паспорту боржника, оскільки державним виконавцем не представлено суду доказів існування у боржника закордонного паспорту та його видачу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Подання головного державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 серпня 2014 року про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 32936,11 гривень.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Томілін