АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/4317/2015 Головуючий в 1 інстанції - Бобко В.В.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі: Осмолович В.С.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м. Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року

у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Київський університет управління та підприємництва» про зобов'язання вчинити певні дії і відшкодування моральної шкоди

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

УхвалоюДеснянського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Київський університет управління та підприємництва» про зобов'язання вчинити певні дії і відшкодування моральної шкоди для звернення до суду за місцем знаходження відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на незаконність даної ухвали, зокрема, на те, що суд порушив норми цивільно-процесуального права.

Постановлюючи ухвалу, суд виходив з того, що даний позов необхідно подавати за місцем знаходження відповідача Державного вищого навчального закладу «Київський університет управління та підприємництва» (м. Київ, вул. Глазунова, 2/4) відповідно до ч.2 ст. 109 ЦПК України, оскільки, відповідач на території Деснянського районну м. Києва не знаходиться, тому і підстав для розгляду справи Деснянським районним судом м. Києва немає.

Проте, із такими висновками суду повністю погодитися не можна з таких підстав.

Так, обґрунтовуючи апеляційну скаргу позивач посилалася на те, що справа має розглядатися в Деснянському районному суді м. Києва, оскільки, він проживає в Деснянському районі м. Києва, а позовні вимоги є такими, що виникають з трудових відносин.

Позивач, зокрема зазначав, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року на його користь було стягнуто з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в порядку ст. 236 КЗпП України за період з 01 червня 2012 року по 16 жовтня 2014 року у розмірі 156 351,24 грн.

На підставі вказаного рішення, 29 жовтня 2014 року Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2/2608/660/12.

Проте, відповідач всупереч вимог чинного законодавства, сплативши за рішенням суду середню заробітну плату за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі (час вимушеного прогулу) позивача, не подав у встановленому Законом порядку дані про застраховану особу до системи персофінікованого обліку Пенсійного фонду України, що призвело до незаконного зменшення страхового стажу позивача і неможливості його підтвердження записами у трудовій книжці, як це було до 01 січня 2004 року, і з цих підстав просив задовольнити позов.

До того ж, позивач посилався на те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року вже розглядалися анологічні його вимоги і позов був задоволений.

Такі доводи апеляційної скарги є слушними.

Згідно ч. 1 ст. 110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Проте, суд не звернув уваги на зазначені вимоги закону, належним чином їх не виконав, а тому дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвалу суду не можна визнати законною і обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню, а питання - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, а ухвалуДеснянського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року - скасувати і передати питання на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий: Судді: