Справа № 573/466/15-ц
Номер провадження 2/573/154/15
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(вступна і резолютивна частина)
05 травня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді: Кліщ О.В.
при секретарі: Артюшенко О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Білопілля цивільну справу за позовом Військового прокурора Сумського гарнізону Центрального регіону України в інтересах ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 ,- про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

ВИРІШИВ :
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 13 398( тринадцять тисяч триста дев`яносто вісім)грн. 00 коп.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243(двісті сорок три)грн. 60 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя:
Повний текст рішення буде виготовлено 08 травня 2015 року.

Номер провадження 2/573/154/15

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст рішення)
05 травня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді: Кліщ О.В.
при секретарі: Артюшенко О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Білопілля цивільну справу за позовом Військового прокурора Сумського гарнізону Центрального регіону України в інтересах ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 ,- про стягнення заборгованості по заробітній платі,-
ВСТАНОВИВ:
Військовий прокурор Сумського гарнізону Центрального регіону України звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 ,- про стягнення заборгованості по заробітній платі, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що Військовою прокуратурою Сумського гарнізону опрацьовано інформацію з питань соціального захисту військовослужбовців, призваних на військову службу під час часткової мобілізації, ввіреної військової частини НОМЕР_1 , встановлено порушення вимог чинного законодавства України, а саме, право війьковослужбовця ОСОБА_1 на збереження середньомісячного заробітку за попереднім місцем роботи.
14.02.2014 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнятий на роботу ФОП ОСОБА_2 на посаду водія автотранспортних засобів за трудовим договором № 476 від 14.02.2014 року, зареєстрованим у Сумському міському центрі зайнятості, про що зроблений відповідний запис у трудовій книжці НОМЕР_2 .
Відповідно до трудового договору № 476 щомісячний розмір заробітної плати позивача становить 1218грн.
25.03.2014 року ОСОБА_1 призваний на військов службу у зв`язку з оголошенням часткової мобілізації Білопільським районним військовим комісаріатом Сумської області, про що відповідачу надавалося повідомлення. На даний час ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
15.01.2015 року ОСОБА_1 на адресу відповідача направлено лист щодо виплати заборгованості по заробітній платі, однак жодної відповіді на адресу позивача не надходило.
З моменту призову ОСОБА_1 до лав Збройних Сил України у зв`язку з оголошенням часткової мобілізації і до теперішнього часу відповідачем не виплачується позивачу належний йому серендньомісячний заробіток, тобто станом на 15.02.2015 року відповідач щомісяця протягом 11 місяців не виплачував позивачу заробітну плату у розмірі 1218грн., що у загальному підсумку становить 13 398грн.00 коп.
Посилаючись на ст.ст.20 , 36-1 та п.1 розділу Х111 «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, прокурор зазначає, що ОСОБА_1 не в змозі самостійно представляти власні інтереси через скрутне матеріальне становище, що підтверджується довідкою про доходи ОСОБА_1 та довідкою про доходи ОСОБА_3 , згідно яких сукуаний доход сім`ї позивача у середньому складає 2753грн., що, відповідно, є меншим за суму прожиткового мінімуму на 2015 рік, встановлену Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 р. № 80-У111, яка на одну працездатну особу становить 1378 грн.( на дві особи- 2758грн.).
Також прокурор вказує, що згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів Українни з питань удосконалення діяльності прокуратури» від 18 вересня 2012 року № 5288-У1, на території адміністративно-територіальних одиниць, на яких центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги не розпочали надання такого виду правової допомоги, органи прокуратури можуть здійснювати представництво у суді інтересів громадян з такої підстави, як неспроможність громадянина через свій матеріальний стан самостійно захищати свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження.
На даний час Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги з 01 січня 2013 року забезпечують надання правової допомоги лише особам, зазначеним у пунктах 3-7 частини першої статті 14 Закону Укроаїни «Про безоплатну правову допомогу». Таким чином, приводом для представництва прокурором громадянина в суді є об`єктивна неспроможність фізичної особи захистити власні інтереси. При цьому, така правова допомога надається громадянам безоплатно, тобто за рахунок держави і спрямована на захист конституційних прав найменш захищених верств населення.
Посилаючись на вищезазначене прокурор в інтересах позивача ОСОБА_1 просив позовні вимоги задовольнити, стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати за 11 місяців у сумі 13 398 грн. 00 коп.
В судовому засіданні прокурор Рудяк А.М. позовні вимоги в повному обсязі підтримала і просила їх задовольнити, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви.
Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4 позовні вимоги визнала частково, пояснила, що позивач ОСОБА_1 отримав заробітну плату за чотири місяці і тому залишок до виплати становить суму 8755 грн. Що на даний час її батько, ОСОБА_2 , хворіє і не може дати свідчення у суді, а бухгалтер підприємства ОСОБА_5 вже не працює, -звільнена.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти отримання заробітної плати за чотири місяці і пояснив, що йому виплатили лише 1000(одну тисячу) грн., а решту пообіцяли пізніше виплатити, але не виплатили, тобто його обдурили.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Так, згідно поясненню ОСОБА_1 вбачається, що він дійсно звернувся до військової прокуратури Сумського гарнізону Центрального регіону про захист його прав у суді, оскільки самостійно він не має можливості їх захистити у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.
Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , БТ-11 № НОМЕР_3 , вбачається, що він дійсно був прийнятий на роботу до ФОП ОСОБА_2 на посаду водія автотранспортних засобів за трудовим договором №476-14 від 14.02.2014 року, зареєстрованим у Сумському міському центрі зайнятості (а.с.8).
Згідно запису у військовому квитку серії НОМЕР_4 25.03. 2014 року ОСОБА_1 був призваний до Збройних Сил України Білопільським військовим комісаріатом Сумської області (а.с.9-11).
Між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 14 лютого 2014 року було укладено трудовий договір, який є безстроковим, укладеним на час виконання роботи, згідно якого працівник зобов`язаний виконувати посадові обов`язки водія автотранспортних засобів, а ФОП зобов`язується оплачувати працю працівника у розмірі 1218грн на місяць. Трудовий договір зареєстрований 14.02.2014 року у Сумському міському центрі зайнятості (а.с.7).
Згідно відповіді Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області ( а.с.12), адресованій ОСОБА_1 , вбачається, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Зазначені гарантії розповсюджуються на всіх працівників, призваних на військову службу під час мобілізації, та на працівників, які вступили на військову службу під час мобілізації за особистим бажанням. ( а.с.12-13).
Позивач ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Лебединець Н.І., звертався до ФОП ОСОБА_2 з заявою щодо виплати заборгованості по заробітній платі за 11 місяців у сумі 13 398 грн.(а.с.14).
Загальна суму доходу сім`ї позивача підтверджується довідками про доходи його дружини, ОСОБА_3 , та самого позивача ( а.с.15,16). Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 від 04 лютого 2015 року вбачається, що він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 . (а.с.16).
Статтею 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний облов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили Укроаїни», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпречення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Відповідно до положень ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу у зв`язку з мобілізацією та звільнення з військової служби у зв`язку з демобілізацією проводяться в порядку, визначеному Законом Украхїни «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Указами Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року № 303/2014 та від 06.05.2014 року № 454 /2014, затвердженими Законами України від 17.03.2014 № 1126-УИ та від 06.05.2014 № 1240-У11. було оголошено та проведено часткову мобілізацію.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконаленя оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації « від 20.05. 2014 р. № 1275-У11, опублікований в газеті «Голос України» від 07.06.2014 року № 109, набрав чинності 08.06.2014 року.
Зазначеним Законом № 1275 внесені змівни до ряду діючих законодавчих актів України, крім того, пунктом 2 Прикінцевих положеннь Закону № 1275 поширенодію частин другої і третьої ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ч.3 ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечнння осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та ч.3 ст. 119 Кодексу законів про працю України в редакції цього Закону на громадян України, які, починаючи з 18.03.2014 року призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію».
Статтею 119 Кодексу законів про працю України зі змінами, внесеними Законом № 1275, передбачено, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Зазначені гарантії розповсюджуються на всіх працівників, призваних на військову службу під час мобілізації, та на працівників, які вступили на військову службу під час мобілізації за особистим бажанням.
Підставою для надання зазначених гарантій працівникові є повістка військового комісаріату про призов працівника на військову службу.
Починаючи з дати призову на військову службу по мобілізації працівнику має бути нарахована середня заробітна плата без нарахування податків та єдиного соціального внеску.
Розрахунок середньої заробітної плати для оплати часу перебування на зборах здійснюється відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують виклику на збори. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за полпередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, тобто якщо працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного ) окладу. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.
Згідно вимог ст.ст.43,48 Конституції України, ст.ст. 83,97, 110, 115 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 1,4,15,21,34 Закону України «Про оплату праці» кожен громадянин має право на працю та заробітну плату. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. При цьому, у частині п`ятій статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що до одного із видів військової служби віднесена військова служба за призовом під час мобілізації на особливий період.
Основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Укпаїні, засади організації цієї роботи визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у частині п`ятій статті 4 якого визначено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджений Законом України від 17 березня 2014 року, оголошено та проведено часткову мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Польтавської, Рівненської, Сумської, Тернопольської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
В силу вищевказаних норм позивач як військовослужбовець запасу мобілізований на час особливого періоду, відповідно до свого конституційного обов`язку був зобов`язаний відбути до місця зборів для проходження військової служби, а тому об`єктивно не міг продовжувати виконувати свої обов`язки згідно займаної посади у ФОП ОСОБА_2 .
У відповідності до вимог ст.ст.21, 22 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Таким чином, законодавством гарантовано виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період проходження ним військової служби.
Тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі позивача за 11 місяців за період з квітня 2014 року по лютий 2015 року включно у розмірі 13 398грн.00 коп.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави.
На підставі викладеного керуючись ст.ст. 21.22,43,48 Конституції України, ст.ст. 83,97,110,115,119 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 1,4,15,21,24,34 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 21,39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 3,10,11,15,45,46,60,88,107, 209,212,214,215, 367 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ :
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 13 398( тринадцять тисяч триста дев`яносто вісім)грн. 00 коп.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243(двісті сорок три)грн. 60 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: