Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/68/15-ц Головуючий у 1-й інст. Нейло В.М.
Категорія 27 Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 02 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі - Банк) звернувся до суду з даним позовом.

Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № K2XRRX02700018 від 26.05.2007 року у розмірі 10 960,19 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 26.05.2007 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 1 606,77 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідач належним чином не виконував, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка частково стягнута заочним рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 27.11.2009 року.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Не погодившись з рішенням суду ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зокрема зазначає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином.

Крім того, діючим законодавством не передбачено, що прийняття судового рішення є підставою для припинення правовідносин сторін, тому вважає, що суд незаконно відмовив у позові Банку щодо стягнення залишку боргу по кредиту.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що позов про стягнення заборгованості подано Банком поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Проте повністю з таким висновком суду погодитися не можливо з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 26.05.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит в сумі 1 606,77 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

За позовом Банку заочним рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 27 листопада 2009 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, відсотках, комісії, пені, штрафу на загальну суму 6520,66 грн.

Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст.599 - 601, 604 - 609 ЦК України.

Оскільки за даним судовим рішенням з відповідача стягнуто заборгованість по кредиту в повному обсязі, а саме за тілом кредиту, нарахованими відсотками, то можливо зробити висновок про припинення дії кредитних правовідносин в подальшому та відсутність у Банку права на нарахування чергових платежів (відсотків, комісійних, неустойки тощо). Разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст.625 ЦК України.

Вимог про стягнення з відповідача коштів на підставі ст.625 ЦК України Банком не заявлено.

Таким чином, колегія суддів визнає про недоведеність позову.

Крім того, за змістом частини 3, 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Тобто, застосування судом строків позовної давності можливе за умови доведеності позову.

Проте, вирішуючи спір суд першої інстанції вище наведених обставин та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року не врахував, про доведеність позову не встановив, а відтак застосування судом ст.267 ЦК України та відмова у позові з цих підстав не ґрунтується на вимогах закону.

Тому, рішення суду відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав, а саме за безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 02 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді