АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-66 Головуючий у1-й інстанції - Ключник А.С.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

ПобірченкоТ.І.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Качельніков С.В., про визнання недійсним заповіту,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 5 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Качельніков С.В., про визнання недійсним заповіту.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, як наслідок, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги (а.с.161-163).

В суд апеляційної інстанції після відновлення провадження у справі після проведення експертизи позивач та його представник, ОСОБА_4, не з'явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про що свідчить завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотне повідомлення про вручення судової повістки ОСОБА_4 3 квітня 2015 року (т.2, а.с.60). За правилом ч.5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається і врученням повістки і цій особі. Суд ухвалив закінчити розгляд справу у їх відсутність, а також у відсутність представника належним чином повідомлених третіх осіб, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення відповідача та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 листопада 2008 року НОМЕР_1 квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_8 - 1/5 частина; ОСОБА_5 - 1/5 частина; ОСОБА_9 - 1/5 частина; ОСОБА_6 - 1/5 частина; ОСОБА_10 - 1/5 частина.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8.

Після смерті ОСОБА_8 Двадцятою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №999/12.

20 вересня 2012 року позивач звернувся до Двадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де йому було повідомлено нотаріусом про існування заповіту від імені ОСОБА_8 на ім'я його сестри - ОСОБА_6.

З письмових пояснень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Качельнікова С.В. убачається, що 23 червня 2012 року до нього звернулась громадянка ОСОБА_8 з проханням посвідчити заповіт, за яким належна їй 1/5 частина квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 заповідається дочці - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після встановлення особи, що звернулась за вчиненням нотаріальних дій, перевірки повної цивільної дієздатності, роз'яснення наслідків вчинення нотаріальних дій, а також відповідності волі та волевиявлення заповідача щодо посвідчення заповіту було посвідчено вказаний заповіт. Заповідач ОСОБА_8, вголос прочитала заповіт і підписала його особисто, про що зазначила перед своїм підписом.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання заповіту недійсним у зв'язку з їх необґрунтованістю, оскільки доказів того, що на час підписання заповіту ОСОБА_8 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суду не надано.

У апеляційній скарзі представник позивача посилається на те, що такі висновки суду є неправильними, оскільки районним судом у порушення вимог процесуального закону було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про призначення експертизи для визначення психічного стану спадкодавця в момент підписання заповіту.

За правилом ч.2 ст. 303 ЦПК апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 145 ЦПК призначення експертизи є обов'язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Відповідно до роз'яснень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" розглядаючи і вирішуючи цивільні справи на засадах змагальності та диспозитивності, суди відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК повинні роз'яснювати особам, які беруть у ній участь, їх права та обов'язки, попереджувати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до журналу судового засідання від 5 грудня 2013 року (а.с.147-150) та технічного запису судового засідання, районний суд в ході розгляду справи не врахував указаних роз'яснень, не зробив відповідних роз'яснень особі, яка бере участь у справі (представнику позивача), не вчинив необхідних процесуальних дій по сприянню здійсненню прав сторони і, як наслідок, незважаючи на вимоги п. 2 ч.1 ст. 145 ЦПК, безпідставно відхилив клопотання представника позивача про призначення експертизи для встановлення психічного стану особи.

За таких обставин, ураховуючи положення ч.2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважав за можливе забезпечити та дослідити новий доказ - висновок судово-психіатричної експертизи №1057 від 15 грудня 2014 року (т.2, а.с.50-56), згідно з яким на час підписання заповіту 23 червня 2012 року ОСОБА_8 страждала на органічне ураження головного мозку, поєднаного (соматогенного, судинного дисметаболічного) ґенезу з астенічним синдромом (F 06.6 - згідно з МХК-10) і за своїм психічним станом у визначений період часу усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

Ураховуючи дані висновку судово-психіатричної експертизи, призначеної за клопотанням позивача, підстав для скасування оскаржуваного рішення немає, оскільки допущене районним судом процесуальне порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

Т.І. Побірченко