Справа № 293/547/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року смт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Мініча Г. Г.

за участі:

секретаря Піонтківської О. О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

органу опіки і піклування не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу (далі - позов або позовна заява).

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 25.11.2009 позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у позивача та відповідача народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 З огляду на те, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, відповідач зрадив подружній вірності, неробство відповідача, зловживання ним спиртними напоями та його агресивну поведінку, що принижувало гідність позивача, між позивачем та відповідачем встановились ненормальні відносини, виникали сварки. Позивач вважає, що подальше перебування в шлюбі стало неможливим, це суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. З вересня 2014 року позивач та відповідач проживають окремо, спільно господарство не ведуть, припинили подружні відносини, будь-яких зв'язків не підтримують, мір до примирення і поновлення подружніх відносин ніхто не приймав, шлюб носить формальний характер. З огляду на це позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, сина ОСОБА_3 залишити на вихованні позивача, після розірвання шлюбу залишити прізвище "ОСОБА_1".

В судовому засіданні 15.05.2015 позивач позов в частині розірвання шлюбу, залишення прізвища "ОСОБА_1" та покладення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, на позивача підтримала і просила його задовольнити.

В судовому засіданні 15.05.2015 в частині позовних вимог про залишення на вихованні сина ОСОБА_3 позивач відмовилася. Судом роз'яснено наслідки відмови позивача від позову, передбачені ст. 174, ч. 3 ст. 205 ЦПК України. Позивач підтвердила відмову від позову в частині позовних вимог про залишення на вихованні сина ОСОБА_3 Враховуючи, що згідно з ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, суд приймає відмову позивача від позову. З огляду на це провадження в цій частині відповідно до ч. 3 ст. 174, п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України ухвалою суду, оголошеною в судовому засіданні 15.05.2015, закрите.

Відповідач заперечень проти позову не подав.

В судовому засіданні 15.05.2015 відповідач позов визнав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України.

Представник органу опіки і піклування (Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області) (далі - орган опіки і піклування) в судове засідання не з'явився. Позивач та відповідач в судовому засіданні вважали за можливе розгляд справи здійснювати у відсутності органу опіки і піклування.

З огляду на відмову позивача від позову в частині позовних вимог про залишення на вихованні сина ОСОБА_3 та на те, що згідно з ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки і піклування у справах про розірвання шлюбу не є обов'язковою, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у відсутності представника органу опіки і піклування.

В судовому засіданні 15.05.2015 позивач підтвердила, що станом на момент розгляду справи у стані вагітності не перебуває та не має дітей віком до одного року. А тому суд приходить до висновку про відсутність підстав, вказаних в ч. 2 ст. 110 СК України.

За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, пояснень сторін, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі з огляду на наступне.

Шлюб між позивачем та відповідачем зареєстровано 25.11.2009, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25.11.2009 (а.с. 4).

Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач та відповідач в судовому засіданні 15.05.2015 визнали, що: 1) шлюбні відносини між ними фактично припинилися з вересня 2014 року; 2) примирення між ними неможливе. Дані обставини визнано сторонами в судовому засіданні, а тому згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Проти збереження за позивачем прізвища "ОСОБА_1" у разі розірвання шлюбу відповідач в судовому засіданні 15.05.2015 не заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дане положення СК України відповідає положенням ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої на третій сесії Генеральної Асамблеї ООН резолюцією 217A(III) від 10.12.1948 (далі - Загальна декларація прав людини), згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та заперечує проти вжиття судом заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України, відповідач позов визнає та таке визнання прийняте судом, суд приходить до висновку, що у позивача та відповідача відсутня вільна згода на збереження шлюбу, а тому відмова в розірванні шлюбу та (або) вжиття заходів щодо примирення подружжя буде суперечити вимогам ч. 1 ст. 24 СК України, ст. 16 Загальної декларації прав людини та інтересам сторін. А тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Позивач у позові просила суд судові витрати по розірванню шлюбу покласти на позивача. А тому відсутні підстави для стягнення судом судових витрат з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 8, 19, 41, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 16 Загальної декларації прав людини, статтями 19, 24, 56, 104, 105, 109-115 СК України, статтями 1-4, 8, 10, 11, 14, 15, 57-62, 64, 79, 80, 88, 107, 109, 110, 174, 205, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 25.11.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 1885 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,- розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище "ОСОБА_1".

Згідно зі ст. 223 ЦПК України рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: Г. Г. Мініч