Справа № 454/339/14 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/2168/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Бакуса В.Я.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання угоди нікчемною та стягнення грошових коштів,-

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати нікчемним укладений між ним та відповідачем 10.04.2013 року договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі та стягнути з відповідача сплачені ним за цим договором кошти на загальну суму 8867 грн. 02 коп., з яких: 4428 грн. - кошти, сплачені за послугу з адміністрування фінансових активів, та 4439 грн. 02 коп. - сплачені внески.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач без залучення власних коштів формував групи учасників, виключно за рахунок коштів яких передбачалось придбання автомобіля одному із учасників групи, що має ознаки пірамідальної схеми та нечесної підприємницької діяльності, використання якої заборонено ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», і недійсність такого правочину встановлена цим законом.

Позивач зазначає, що угода містить несправедливі умови з елементами декларативності, які призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов»язків на шкоду споживача і фактично не покладають на відповідача будь-якої відповідальності. Вважає, що відповідач при укладенні договору обманув його, свідомо надавши недостовірну та неправдиву інформацію щодо умов придбання автомобіля за цим договором.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 28.03.2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано договір №700886 від 10.04.2013 року, укладений між ОСОБА_2 та ТзОВ «Авто Просто», нікчемним.

Стягнуто з ТзОВ «Авто Просто» в користь ОСОБА_2 кошти, оплачені ним за договором №700886 від 10.04.2013 року у розмірі 8867 грн. 02 коп.

Стягнуто з ТзОВ «Авто Просто» судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ТзОВ «Авто Просто», просить його скасувати з підстав неповного з»ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що такий вид фінансових послуг, як послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, яку він надає, передбачена Законом України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», а тому його діяльність в цій сфері не містить ознак нечесної підприємницької діяльності з елементами пірамідальної схеми. На думку апелянта, такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 11.09.2013 року, правову позицію якого суд першої інстанції повинен був застосувати при вирішенні даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.04.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №700886 з додатками до нього (а.с.5-11), предметом якого є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля марки «Chery Tiggo», вартістю 123000 грн., за рахунок об»єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак.

Система АвтоТак полягає у наданні фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів, створенні груп покупців (учасників групи), метою яких є придбання автомобілів за рахунок об»єднаних грошових коштів учасників групи у порядку та на умовах, передбачених договором про адміністрування.

За умовами укладеного між сторонами договору, ТзОВ «Авто Просто» гарантує учаснику право на отримання автомобіля, придбаного за рахунок фонду групи учасників, який формується за рахунок лише внесків учасників без залучення коштів самого відповідача, за умови виконання учасником всіх зобов»язань, передбачених договором.

Відповідно до ст.2 розділу першого цього договору, до кола обов»язків відповідача входить, зокрема: забезпечення функціонування системи АвтоТак, яка складається з груп, кожна з яких після її формування має незмінну кількість учасників, без залучення нових учасників до групи, за виключенням випадків заміни учасника, коли внаслідок передачі прав та обов»язків за договором та/або дострокового розірвання договору один учасник вибуває з групи, а інший набуває його прав та обов»язків; об»єднання учасників системи АвтоТак у групи з метою придбання автомобілів; формування групи, включення учасника у групу та повідомлення учасника про дату створення групи протягом семи робочих днів з дати її створення; укладення договору з постачальником та забезпечення визначення остаточної ціни товару постачальником; проведення розподілу товару; придбання та розподіл автомобілів між учасниками груп; здійснення оплати автомобіля постачальнику та забезпечення передачі постачальником автомобіля у власність учасника в строки та на умовах, визначених договором.

Статтею 4 розділу першого договору закріплено обов»язки позивача, як учасника групи, які він зобов»язаний виконувати у порядку та строки, визначені договором, зокрема: сплатити винагороду за послуги, пов»язані з включенням договору до системи АвтоТак та формуванням групи протягом десяти днів після повідомлення товариством учаснику номера групи, до якої він належить; сплатити винагороду адміністратора за послуги, пов»язані з передачею автомобіля учаснику, після надання права на отримання автомобіля; щомісячно не пізніше 15-го числа кожного місяця сплачувати періодичні платежі разом із щомісячною винагородою; отримати автомобіль згідно з умовами договору, тощо.

Розмір платежів, які підлягають сплаті позивачем, визначений додатком №1, який є невід»ємною частиною договору (а.с.5).

Відповідно до п.4.1 ст.4 розділу другого договору, використання періодичних платежів для інших цілей, ніж для придбання автомобілів та виконання зобов»язань з повернення періодичних платежів за достроково розірваними договорами, забороняється.

Пунктом 4.2 ст.4 розділу другого договору визначено, що у кожній групі щомісяця розподіляється, щонайменше, така кількість автомобілів, яку можливо придбати за рахунок фонду цієї групи. У разі, якщо у фонді групи не вистачає коштів на придбання жодного автомобіля, право на отримання автомобіля у групі не надається і кошти залишаються у фонді групи для використання в наступному розподілу товару.

Статтею 6 розділу другого договору визначено механізм надання права на отримання автомобіля.

Відповідно до п.6.1 цієї статті, надання права на отримання автомобіля здійснюється за механізмами: накопичення внесків та пропозиції авансових внесків.

Право на отримання автомобіля через механізм накопичення внесків надається з першого розподілу товару в групі, який проводиться в місяці, в якому підлягає сплаті перший періодичний платіж разом із щомісячною винагородою у групі, учаснику, який має найбільшу загальну кількість балів відповідно до даних, повідомлених ТзОВ «Авто Просто» банківськими установами, через які учасники сплачують внески, станом на 20-е число місяця, в якому проводиться розподіл товару (п.6.2 ст.6, п.5.3 ст.5 розділу 2 договору).

Кількість балів залежить від розміру сплачених учасником періодичних платежів та щомісячної винагороди, тобто, повний періодичний платіж має більшу кількість балів (п.6.2.1 ст.6).

Надання права на отримання автомобіля через механізм пропозиції авансових внесків здійснюється з першого розподілу товару за умови наявності коштів у фонді групи (п.6.3.1 ст.6 розділу 2 договору).

Таким чином, надання права учаснику на отримання автомобіля залежить від розміру його внесків (він має бути більшим від інших учасників), наявності у фонді групи коштів, внесених учасниками, для придбання автомобіля у постачальника та від пропозиції учасника щодо внесення коштів у випадку одержання права на отримання автомобіля на розподілі товару.

У відповідності до ст.5 розділу першого, договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє протягом семи років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов»язань, передбачених договором.

Сторони погодили, що не є зміною умов договору щомісячне повідомлення постачальником поточної ціни автомобіля, яка застосовується для розрахунку розміру періодичних платежів та винагороди товариства за договором (ст.6 розділу 1 ).

На виконання умов договору, позивачем було сплачено кошти в сумі 4428 грн., як винагороду за послуги, пов»язані з включенням договору до системи АвтоТак та формуванням у групи, та кошти в сумі 4439 грн. 02 коп., як авансові внески, які складаються з періодичних платежів та щомісячної винагороди (а.с.14-15).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що договір укладено між сторонами з використанням відповідачем нечесної підприємницької практики у вигляді введення споживача, яким є позивач, в оману через утворення і експлуатацію пірамідальної схеми, оскільки позивач сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, в той час як, ТзОВ «Авто Просто» без залучення власних коштів формувало групи учасників, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи «Авто так».

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.

У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року, яка в силу вимог ст.360-7 ЦПК України є обов»язковою для застосування судами при розгляді аналогічних справ, викладено правову позицію, згідно з якою, якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов»язки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення «пірамідальної схеми».

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з положеннями, закріпленими у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому, в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб»єкта підприємництва до «пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов»язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

У той самий час предметом угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах АвтоТак, є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Відповідно до договору, відповідач гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов»язань, передбачених договором, шляхом власного зобов»язання забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами договору (ст.2 розділу 1 договору).

При цьому, поняття «право на отримання автомобіля» означає право учасника отримати власне автомобіль та обов»язок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов»язання. Це випливає, в тому числі, й з обов»язку відповідача надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, у якого виникло право на отримання автомобіля, здійснить відповідні платежі згідно з умовами договору, пов»язані з видачею автомобіля.

Відповідно до договору між ТзОВ «Авто Просто» та постачальником, останній не пізніше, ніж протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення, зобов»язаний передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля (п.8.1 ст.8 розділу 2 договору).

Таким чином, з аналізу положень договору, укладеного між сторонами, можна зробити висновок про те, що споживач, який виконав усі умови договору, має повне право вимагати від відповідача виконання свого зобов»язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі.

Отже, за системою придбання автомобілів у групах «АвтоТак» кожний з учасників, який належним чином виконує зобов»язання за договором, отримує автомобіль через механізм, передбачений в договорі, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи.

За таких обставин висновок суду про те, що діяльність відповідача за цим договором є функціонуванням «пірамідальної схеми», суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв»язку з відсутністю головних ознак «пірамідальної схеми» - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об»єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов»язань.

Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ТзОВ «Авто Просто» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття «фінансова послуга».

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України від 02 червня 2011 року № 3462-ІV «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (введено в дію з 09 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п. 111, відповідно до якого, до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Як убачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття «пірамідальна схема» та «придбання товарів у групах». Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, - є легітимною підприємницькою діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на головній ознаці відсутності «пірамідальної схеми» згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти.

Наведені вище положення договору визначають механізм надання учаснику права на отримання автомобіля, визначають обов»язки відповідача щодо забезпечення права учасника на передачу автомобіля у його власність, а тому посилання позивача на те, що відповідач не надав йому повної та достовірної інформації, ввівши його в оману, - є безпідставними.

Крім того, відповідно до п.19.2 ст.19 Прикінцевих положень договору, підписання цього договору та додатків до нього є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього.

Статтею 3 розділу 1 договору закріплено право учасника групи достроково розірвати договір та право односторонньо відмовитись від договору протягом чотирнадцяти календарних днів з дати його укладення, однак, позивач ОСОБА_2 таким правом не скористався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами договору.

Враховуючи вищенаведене й те, що відповідач має відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності по наданню вказаного виду фінансових послуг, у суду першої інстанції не було правових підстав для висновку про нікчемність оспорюваного позивачем договору та застосування наслідків недійсності правочину - повернення позивачеві сплачених за договором коштів.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що оспорюваний ним договір порушує його права, як споживача, оскільки містить несправедливі умови.

У відповідності до ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону).

Таким чином, статті 18 та 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону, згідно з яким, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов»язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Позивач не довів наявності всіх перелічених вище ознак для кваліфікації умов договору «несправедливими» та наявності правових підстав, визначених ч.6 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», для визнання оспорюваного договору недійсним у цілому, а тому його доводи в цій частині є безпідставними.

Таким чином, у зв»язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні вимог позивача з наведених вище мотивів та на підставі проаналізованих вище норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» задовольнити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28 березня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Бакус В.Я.