Справа № 567/796/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Мельниченко Т.М.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно,

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд з позовом до Мощаницької сільської ради Острозького району, ОСОБА_4 про визнання права власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_3, мотивуючи свою заяву тим, що у власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебував житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в с. Мощаниця Острозького району по вул. Піщана, 23 і вони, як спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають право на зазначене майно, а реалізувати його не можуть, так як за життя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не отримали свідоцтво про право власності на вказане майно та не здійснили його державної реєстрації, що неможливо зробити зараз в звязку з їх смертю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представники позивачів позовні вимоги підтримали повністю і просять суд визнати за позивачем ОСОБА_1, як спадкоємцем її діда ОСОБА_5 за заповітом та за ОСОБА_3, як спадкоємцем ОСОБА_6 за законом, право власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в с. Мощаниця Острозького району по вул. Піщана, 23. Пояснили, що дане господарство належало ОСОБА_5, який помер 01.09.2012 року та його дружині ОСОБА_6, яка померла 01.10.2013 року. Зазначили, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_5 за заповітом та не може реалізувати свого права на спадщину в звязку з тим, що він не виготовив свідоцтво про право власності на вказане майно і не зареєстрував за собою право власності на будинковолодіння, що неможливо зробити на даний час у зв'язку з його смертю.

Зазначили, що ОСОБА_3 є спадкоємцем ОСОБА_6 за законом та не може реалізувати свого права на спадщину в звязку з тим, що вона не виготовила свідоцтво про право власності на вказане майно і не зареєструвала за собою право власності на будинковолодіння, що неможливо зробити на даний час у зв'язку з її смертю. Окрім того, пояснили, що ОСОБА_3 є колишнім членом колгоспного двору, а саме будинковолодіння, яке знаходиться в с. Мощаниця Острозького району по вул.. Піщана, 23, а тому їй належить право власності на 1/3 частину зазначеного будинковолодіння.

Мощаницька сільська рада Острозького району в поданій до суду заяві позов визнала повністю та просить розглянути справу без присутності її представника.

Відповідач ОСОБА_4 в поданій до суду заяві позов визнав.

Суд, вислухавши позивача, представників позивачів, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями доведений і підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що у власності ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебував житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані в селі Мощаниця Острозького району по вул. Піщана, 23.

Належність їм зазначеного майна підтверджується випискою з погосподарської книги №2 (особовий рахунок №198) с. Мощаниця Острозького району, відповідно до якої встановлено, що житловий будинок № 23 по вул. Піщана в с. Мощаниця Острозького району рахується за ОСОБА_5, а відповідно до погосподарської книги №1 Мощаницької сільської ради Острозького району за 1991-1995 роки встановлено, що даний будинок відносився до типу колгоспного двору та членами колгоспного двору станом на 1991 рік були ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Оскільки до правовідносин, які виникли до моменту введення в дію Закону України "Про власність" необхідно застосовувати діюче на той час законодавство, то при вирішенні питання про власність колгоспного двору необхідно керуватись нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Статтею 126 ЦК УРСР було передбачено, що працездатний член колгоспного двору втрачає частку в майні двору, якщо він не менше 3 років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Оскільки в судовому засіданні з показань позивача, представників позивачів встановлено, що ОСОБА_7 був зареєстрований у садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в с. Мощаниця Острозького району по вул.. Піщана, 23, починаючи з 1991 року та по даний час з вимогою про визнання за ним права власності як членом колгоспного двору на частку у майні двору даному садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в с. Мощаниця Острозького району по вул.. Піщана, 23 не звертався, у садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями не проживав та не проживає, не брав та не бере своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору протягом більше трьох років підряд, що свідчить про те, що він втратив право на частку в майні двору, відповідно до вимог ст.. 126 ЦК УРСР.

Згідно ст.. 123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється з рівності часток усіх членів двору, а отже станом на 15.04.1991 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в рівних частках належав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в с. Мощаниця Острозького району по вул. Піщана, 23.

Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи №8 за 2013 рік, заведеної після смерті ОСОБА_5 встановлено, що за життя ОСОБА_5 було складено заповіт, посвідчений Мощаницькою сільською радою Острозького району Рівненської області 18.06.2012 року та зареєстрований за №145, відповідно до якого він заповів усе своє майно ОСОБА_8

Зі свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №131508 встановлено, що ОСОБА_5 помер 01.09.2012 року.

Відповідно до ч.1-3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Належне ОСОБА_5 майно, за правилами ст. 1268 ЦК України, успадкувала ОСОБА_1 - його онука, оскільки в визначений законом шестимісячний термін подала до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу ОСОБА_9 заяву про прийняття спадщини, а претендент на обов'язкову частку у спадщині ОСОБА_6 в цей же термін від спадщини відмовилась на користь ОСОБА_1 Окрім того, суд бере до уваги і те, що станом на час смерті спадкодавця ОСОБА_5 його дочка ОСОБА_3 інвалідності не мала, а тому права на обов'язкову частку у спадщині зазначеного спадкодавця у неї не було.

Зі свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №143796 встановлено, що 01.10.2013 року померла ОСОБА_6

Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи №88 за 2014 рік, заведеної після смерті ОСОБА_6 встановлено, що заповітів від її імені не складалось.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1-3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Належне ОСОБА_6 майно, за правилами ст. 1268 ЦК України, успадкувала ОСОБА_3 її дочка, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини та протягом строку для прийняття спадщини, визначеного ст.. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини.

З довідки КП "Рівненське ОБТІ" вбачається, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в с. Мощаниця Острозького району по вул.. Піщана, 23 не зареєстровано.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що нотаріусом позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

Відповідно до постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.07.2015 року та від 05.08.2015 року встановлено, що нотаріусом позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом на житловий будинок, що знаходиться в с.Мощаниця Острозького району по вул. Піщана, 23 у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене майно.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права власності на майно, та враховуючи, що відповідно до норм ст.. 1216, 1233, 1268 ЦК України ОСОБА_1 має право на спадщину після смерті ОСОБА_5, а ОСОБА_3, відповідно до норм ст..1216, 1261, 1268 ЦК України має право на спадщину після смерті ОСОБА_6, то за кожним з спадкоємців слід визнати право власності на 1/3 частку садибного житлового будинку (А-1), що складається з коридору 1-1-1, санвузла 1-1-2, коридору 1-1-3, котельні 1-1-4, житлової 1-1-5, житлової 1-1-6, житлової 1-1-7, житлової 1-1-8, кухні 1-1-9, загальною площею 87,7 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м. та господарсько-побутові будівлі: прибудову - а, сходи - а1, літню кухню, сарай Б, сарай б, погреб Г, гараж, сарай Д, огорожу №1, ворота - №2, вимощення І, колодязь К, вбиральню В, які знаходиться в с. Мощаниця Острозького району Рівненської області по вул. Піщана, 23.

На підставі ст.. 25 п. 4, 346 ч.1 п. 11, 328, 1216, 1233, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст. 10, 57, 62, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 як спадкоємцем за заповітом ОСОБА_5 право власності на 1/3 частку садибного житлового будинку (А-1), що складається з коридору 1-1-1, санвузла 1-1-2, коридору 1-1-3, котельні 1-1-4, житлової 1-1-5, житлової 1-1-6, житлової 1-1-7, житлової 1-1-8, кухні 1-1-9, загальною площею 87,7 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м. та господарсько-побутові будівлі: прибудову - а, сходи - а1, літню кухню, сарай Б, сарай б, погреб Г, гараж, сарай Д, огорожу №1, ворота - №2, вимощення І, колодязь К, вбиральню В, які знаходяться в с. Мощаниця Острозького району Рівненської області по вул. Піщана, 23.

Визнати за ОСОБА_3 як спадкоємцем за законом ОСОБА_6 право власності на 1/3 частку садибного житлового будинку (А-1), що складається з коридору 1-1-1, санвузла 1-1-2, коридору 1-1-3, котельні 1-1-4, житлової 1-1-5, житлової 1-1-6, житлової 1-1-7, житлової 1-1-8, кухні 1-1-9, загальною площею 87,7 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м. та господарсько-побутові будівлі: прибудову - а, сходи - а1, літню кухню, сарай Б, сарай б, погреб Г, гараж, сарай Д, огорожу №1, ворота - №2, вимощення І, колодязь К, вбиральню В, які знаходяться в с. Мощаниця Острозького району Рівненської області по вул. Піщана, 23.

Визнати за ОСОБА_3 як членом колгоспного двору право власності на 1/3 частку садибного житлового будинку (А-1), що складається з коридору 1-1-1, санвузла 1-1-2, коридору 1-1-3, котельні 1-1-4, житлової 1-1-5, житлової 1-1-6, житлової 1-1-7, житлової 1-1-8, кухні 1-1-9, загальною площею 87,7 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м. та господарсько-побутові будівлі: прибудову - а, сходи - а1, літню кухню, сарай Б, сарай б, погреб Г, гараж, сарай Д, огорожу №1, ворота - №2, вимощення І, колодязь К, вбиральню В, які знаходяться в с. Мощаниця Острозького району Рівненської області по вул. Піщана, 23.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_10