№ 556/1150/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2015 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_4 неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 44891,34 грн. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області з відповідача ОСОБА_4 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач з часу присудження аліментів ухиляється від їх сплати у встановленому судом розмірі, сплачує кошти на утримання дитини періодично та частково, внаслідок чого утворилась значна заборгованість. Просила стягнути неустойку у відповідності до вимог ст..196 СК України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення по їх суті.

Представник відповідача заперечив проти позову з тих підстав, що ОСОБА_4 щомісячно сплачує аліменти по мірі своїх можливостей, відповідач не працює, тому будь-якої його вини в утворенні заборгованості немає. Просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4, будучи допитаним в порядку міжнародного судового доручення, заперечив проти задоволення позову, пояснив, що він щомісячно сплачує аліменти на утримання сина, тому не визнає будь-якої заборгованості та відповідно і неустойки. Також пояснив, що він не працює, постійного доходу немає.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Володимирецького районного суду від 29.09.2006 року з ОСОБА_4 присуджено в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини в сумі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане рішення звернуто до виконання і виконується в примусовому порядку відділом ДВС Володимирецького районного управління юстиції.

З довідки №3287 від 18.06.2013 року виданої державним виконавцем ВДВС Володимирецького районного управління юстиції, вбачається, що загальна заборгованість ОСОБА_4 по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №2-638 за період з 08 вересня 2009 року по 01 червня 2013 року становить 16184,70 грн.

Сторони визнали ту обставину, що ОСОБА_4 дійсно сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Разом з тим, із вказаної вище довідки вбачається, що розмір цих платежів був меншим, ніж розмір аліментів, визначений судом, і обчислений державним виконавцем у відповідності до правил ст.195 ч.3 СК України, що і призвело до виникнення заборгованості по сплаті аліментів.

Пояснення ОСОБА_4 про те, що він сплачує аліменти щомісячно і в повній сумі, спростовуються дослідженими по справі письмовими доказами та поясненнями позивача. Будь-яких чеків чи квитанцій про сплату ОСОБА_4 аліментів суду не надано, і в матеріалах цивільної справи № 556/1411/13-ц, на яку посилається відповідач, такі докази також відсутні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що внаслідок часткової сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у ОСОБА_4 утворилась заборгованість за період з 08 вересня 2009 року по 01 червня 2013 року в сумі 16184,70 грн.

У відповідності до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості по аліментам з вини особи, яка зобов'язана їх сплачувати за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що на час судового розгляду заборгованість по аліментам не погашена,суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 неустойки (пені).

Розрахунок пені проведено позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства, і підстав для його перерахунку суд не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.196 СК України, ст.ст.15, 30, 209, 212 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) неустойку у зв'язку з несплатою аліментів в сумі 44891 (сорок чотири тисячі вісімсот дев'яносто одну) грн. 34 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір по справі в сумі 448 (чотириста сорок вісім) грн. 91 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд. Апеляцію може бути подано сторонами протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які приймали участь у справі, але не були присутніми при проголошенні рішення, вправі подати апеляцію протягом десяти днів з часу отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча: