Справа №: 343/2562/14-ц
Провадження №: 2/0343/37/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З., Прокопишин Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить ухвалити рішення яким розірвати шлюб між ним, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., зареєстрований Долинським відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області 14.05.1997 року, актовий запис №77.

Малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 залишити проживати разом з ним.

Свої вимоги мотивує тим, що він ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

За час спільного сімейного проживання у них народилося троє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5

Подружнє життя не склалося, у них виявилися різні погляди на життя та ведення спільного домашнього господарства . Конфлікти їхні носять систематичний характер. Все це відбувається на очах в їх неповнолітніх дітей, які це дуже тяжко переносять.

Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим.

Він має можливість піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Посилаючись на вищевикладене просить їх трьох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 залишити проживати разом з ним.

Ухвалою Долинського районного суду від 02.02.2015 року (а.с.28) притягнуто до участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в якості зацікавленої особи - орган опіки та піклування - службу у справах дітей Долинської РДА.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав зіславшись на вищевикладені обставини. Додатково пояснив, що саме він займається виховання та утриманням неповнолітніх дітей. Він не заперечує щоб діти зустрічались з мамою. Відповідачка по справі інколи випиває, тому в інтересах дітей , їх слід залишити проживати з ним. Просив позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Не заперечила проти розірвання шлюбу. Однак просить неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 залишити проживати разом з нею. Після розірвання шлюбу залишити її прізвище «ОСОБА_1». Пояснила, що вона алкогольні напої не вживає. Відносно дітей вона виконує свої обов»язки як мати - ходить на батьківські збори, робить з ними уроки, готовить дітей до школи.

Представник відповідачка ОСОБА_6 ( довіреність а.с.23) позовні вимоги визнав частково, не заперечив проти розірвання шлюбу між сторонами. Неповнолітніх дітей просив залишити проживати разом з мамою, відповідачкою по справі, оскільки це буде відповідати їх інтересам.

Представник органу опіки та піклування Долинської РДА Пенджола В.І., (довіреність а.с.31) пояснив, що служба у справах дітей Долинської РДА детально вивчила обставини даної справи. Було встановлено, що сторони по справі проживають окремо та не можуть дійти згоди про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Вивчивши умови проживання обох батьків, взявши до уваги заяву неповнолітнього сина ОСОБА_3, про те, що він бажає проживати з матір"ю , служба прийшла до висновку рекомендувати суду після розірвання шлюбу між батьками, неповнолітніх дітей залишити проживати з мамою ОСОБА_2.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя.

У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Свідоцтво про одруження НОМЕР_1 від 14.05.1997 року (а.с.4) свідчить про те, що між ОСОБА_1, та ОСОБА_2 14.05.1997 року був укладений шлюб зареєстрований Долинським відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області, актовий запис №77. Прізвища після реєстрації шлюбу : чоловіка «ОСОБА_1», дружини «ОСОБА_1».

Від спільного проживання у сторін народилися троє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6, (копія свідоцтва про народження НОМЕР_2 а.с.6); ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7, (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 а.с.7); ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8, (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 а.с.8).

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їхньої сім'ї.

Сторони не бажають зберегти сім'ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини , проживають окремо, їхня сім'я розпалася. Термін на примирення наданий судом бажаного результату не приніс. Тому суд вважає за необхідним позов в цій частині задоволити, розірвати шлюб, який укладений між сторонами по справі, витрати , пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, покласти на позивача.

В судовому засіданні встановлено, що кожен з батьки бажають брати участь у вихованні дітей, мають бажання та можливість забезпечити дітей належними матеріально-побутовими умовами.

Сторони по справі не бажали опитати в судовому засідання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

Вирішуючи питання визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4., та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5. суд виходить з наступного:

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім»я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як зазначено в п. 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. №866 - під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

У відповідності до висновку органу опіки та піклування Долинської РДА від 30.03.2015р. №325/01-26/55 (а.с.37-38) - орган опіки та піклування рекомендує суду після розірвання шлюбу між батьками залишити малолітніх дітей ОСОБА_5 2012 р.н., ОСОБА_4, 2007 р.н., ОСОБА_3 2000 р.н. проживати з матір»ю ОСОБА_2.

З таким висновком погоджується і суд, оскільки він відповідає інтересам малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і прийнятий на підставі фактичних обставин, що склалися між сторонами.

При цьому визнано, що обома батьками дітей створені належні умови для їх проживання .

Однак суд враховує і принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

В Декларації, зокрема, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Виключних обставин, які б стали підставою для розлучення матері з малолітніми дочками, в ході розгляду справи встановлено не було.

В даному випадку суд виходить з інтересів дітей і враховуючи малолітній вік дітей, вважає, що визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4., та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5. з їх матір`ю, відповідає інтересам дітей та умовам їх нормального виховання, що не позбавляє батька права зустрічатися із ними і брати участь у їх вихованні.

В частині позовних вимог щодо залишення неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6., який на час розгляду справи досяг 14-річного віку, на проживання з позивачем слід відмовити, оскільки статтею 160 СК України передбачено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи, що дитина, якій виповнилось чотирнадцять років, сама визначає своє місце проживання, спір між батьком та матір»ю щодо місця її поживання є, з правової точки зору, безпредметним, а тому не може розглядатись судом

На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112, 160,161 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 88, 208,209,215,218 Цивільно - процесуального кодексу України, суд,-

Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 14 травня 1997 року Долинським відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області, актовий запис №77 - розірвати.

Прізвище відповідачки ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити - «ОСОБА_1».

Малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, залишити проживати з мамою, позивачкою по справі ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦСу в розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, ОСОБА_2 від сплати звільнити.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: