ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1146/15-ц
Провадження № 2/210/1061/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Вікторович Н.Ю.,
за участі секретаря судового засідання: Лейбенко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку ст.197 ч.2 ЦПК України цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
25 березня 2015 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася позивач із вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власником будинку на підставі договору дарування від 19 жовтня 2001 року, який було посвідчено в м. Кривий Ріг приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано 10 січня 2002 року в Криворізькому БТІ, який знаходиться за адресою: вул. Залізоводська, 74 в м. Кривий Ріг.
З травня 2013 року за вищевказаною адресою, разом зі нею, як член її сім,ї, почала проживати її хрещена донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка допомогала їй по господарству, та частково сплачувала комунальні платежі.
У звязку із вищевказаними обставинами, відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР та ч.1 ст.405 ЦК України, відповідач набула право на користування житловим приміщенням - її будинком та зареєструвала 20 травня 2013 року своє місце проживання, відповідно до Закону.
Але, з лютого 2014 року до теперішнього часу відповідачка за вищевказаною адресою відсутня, проживає в цивільному шлюбі з чоловіком по невідомій їй адресі.
На підставі вищевикладеного просила суд позовні вимоги задовольнити, та визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Залізоводська, 74.
Позивач до зали суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_3 до зали суду не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Представник відповідача - Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, які до зали суду не з'явилися, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до положень ст.405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Стаття 71 ЖК України передбачає, що у разі відсутності наймача або членів його сім'ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним.
Відповідно до ст.107 ч.2 ЖК України, член сім'ї який вибув на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, втрачає право користування жилим приміщенням з якого вибув.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, згідно ст.72 ЖК України провадиться в судовому порядку.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк.
Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірному будинку.
Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. При таких обставинах вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України).
Як встановлено при дослідженні письмових матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 (а.с.3) є власником будинку на підставі договору дарування від 19 жовтня 2001 року (а.с.10), який було посвідчено в м. Кривий Ріг приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано 10 січня 2002 року в Криворізькому БТІ, який знаходиться за адресою: вул. Залізоводська, 74 в м. Кривий Ріг.
З травня 2013 року за вищевказаною адресою, разом зі нею, як член її сім,ї, почала проживати її хрещена донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).
У звязку із вищевказаними обставинами, відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР та ч.1 ст.405 ЦК України, відповідач набула право на користування житловим приміщенням - її будинком та зареєструвала 20 травня 2013 року своє місце проживання, відповідно до Закону (а.с.5, 6, 7).
З лютого 2014 року до теперішнього часу відповідачка за вищевказаною адресою відсутня, що підтверджується відповідним актом від 25 березня 2015 року (а.с.8).
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач на протязі вже тривалого часу не пооживає у вищезазначеному будинку, а нарахування комунальних платежів здійснюється за кількістю зареєстрованих у квартирі осіб, на них нараховуються усі комунальні платежі, які позивач вимушена сплачувати, що ставить її у скрутне майнове становище та перешкоджає їй у повній мірі здійснювати право власності, суд знаходить позовні вимоги позивача обґрунтованими та доведеними.
Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає у будинку за місцем реєстрації без поважних причин та не має наміру там проживати, а отже є підстави для визнання її такою, що втратила право користування будинком за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Залізоводська, будинок №74.
Керуючись ст.ст.15, 30, 60, 224 - 227 ЦПК України, ст.405 ЦК України, ст.ст.71, 107 ЖК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року (зі змінами), суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком №74 по вул. Залізоводській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.
Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Залізоводська, будинок №74.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ст.ст.231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та вразі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. Ю. Вікторович