Справа № 536/2190/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі :

Головуючого - судді Колотієвського О.О.

при секретарі - Литвинюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПрАТ « Страхова компанія « Нова», третя особа: ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2014 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ПрАТ « Страхова компанія « Нова», третя особа: ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди .

Позовну заяву мотивувала тим, що 07 листопада 2012 року по вул. Київській в м. Кременчуці на нерегульованому пішохідному переході ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Камаз-55111» д.н.з. НОМЕР_5, що належить ОСОБА_4, скоїв наїзд на неї ОСОБА_1, чим спричинив їй тілесні ушкодження.

Внаслідок вищевказаної ДТП, швидкою медичною допомогою позивач була доставлена до третьої міської лікарні м. Кременчука, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 07 листопада 2012 року по 16 листопада 2012 року.

З 19 листопада 2012 року по 20 грудня 2012 року позивач перебувала на амбулаторному лікуванні невролога в другій міській лікарні м. Кременчука. При цьому внаслідок сильного головного болю та періодичних запаморочень вона змушена була користуватись сторонньою допомогою доглядальниці в денний час, коли її чоловік перебував на роботі.

За фактом спричинення позивачу тілесних ушкоджень слідчим Кременчуцького MB УМВС України в Полтавській області була проведена перевірка та встановлено, що 07 листопада 2012 року по вул. Київській в м. Кременчуці відповідач, керуючи автомобілем «Камаз», порушив Правила дорожнього руху внаслідок чого спричинив позивачу тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Постановою від 31 грудня 2013 року кримінальне провадження по даному факту було закрите у зв'язку з відсутністю в діянні відповідача складу кримінального правопорушення.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30 січня 2013 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільна відповідальність водія «Камаз-55111» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «Нова», поліс АА 6807942 від 25.12.2011 року.

21 липня 2014 року позивач звернулася до ПрАТ «СК «Нова» з заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком ДТП, яка сталася 07 листопада 2012 р. на вул. Київській в м. Кременчуці Полтавської області за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2 (поліс АА 6807942 від 25.12.2011 p.), в тому числі: 1 325 грн. 70 коп. витрат на придбання лікарських засобів, діагностику, консультування, 4 200 грн. витрат на послуги доглядальниці, 8 359 грн. 68 коп. неотриманого доходу за час втрати працездатності та 694 грн. 27 коп. моральної шкоди.

Але відповіді на своє звернення позивач не отримала, страхове відшкодування відповідачем ПрАТ «СК «Нова» позивачу не сплачувалось.

Позивач вважає, що невиплата страхового відшкодування ПрАТ «СК «Нова» є протиправною та порушує її права як споживача страхових послуг.

Позивач зазначила, що наїзд на неї автомобілем спричинив істотну шкоду її здоров'ю, вона змушена була терпіти страшний біль, в неї і дотепер спостерігається больовий синдром, що потребує періодичного прийому знеболювальних препаратів. Внаслідок отриманої травми посередині лоба в неї утворився шрам, якого вона соромиться , що також спричиняє їй душевні страждання.

Внаслідок нервового стресу після ДТП в позивача почалися розлади сну, тривожність, безсоння, що змусило її звертатися за психологічною допомогою.

Всі перелічені вище обставини спричинили вимушені зміни в житті позивача, нервові хвилювання, та необхідність нести незаплановані матеріальні витрати, пов'язані із лікуванням, стороннім доглядом, оплатою послуг психолога, адвоката що призвело до припинення підприємницької діяльності позивача.

На підставі викладеного позивач просила суд ухвалити рішення, яким :

1) Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Нова» на її, ОСОБА_1, користь:

- витрати на придбання лікарських засобів, діагностику, консультування в сумі

1 325 грн. 70 коп.

- витрати на послуги доглядальниці в сумі 4 200 грн.

- не отримані доходи за час втрати працездатності в сумі 9 468 грн. 75 коп.

- моральну шкоду в сумі 749 грн. 70 коп.

2) Стягнути з ОСОБА_2 на її, ОСОБА_1, користь:

- моральну шкоду в сумі - 9250 грн. 30 коп.;

3) Судові витрати по справі покласти на відповідачів.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. На адресу суду заяву про слухання справи за його присутності не надсилав. Причини неявки суду не повідомляв.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вважав їх такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача ПрАТ « СК « Нова» в судове засідання не з»явився, на адресу суду надіслав пояснення в яких вказував, що відповідно до пунктів 24.1, 24.3 статті 24 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , в редакції, яка діяла на момент настання ДТП, у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом.

Відповідно до наданої позивачем виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 5320 від 16.11.2012 p., вичерпний перелік лікарських препаратів, який було застосовано до лікування ОСОБА_1, є наступним: «анальгин, димедрол в/м, магния сульфат в/м, кавинтон, тиоцетам, глицисед в таблетках, емсеф, лидокаин в/м, нейроксон на растворе натрия хлорида в кап., УГГ». Даною випискою із медичної карти не зазначено кількість лікарських препаратів та строк їх застосування.

Позивач надав копії чеків, посилаючись на те, що ним було витрачено кошти на придбання ліків, але дані по чекам та виписки із медичної карти не співпадають, адже чеки містять в собі інші витрати (благодійний внесок, спазмалгон, консультація лікаря, печатки, шприци та інше), а ніж ті, які були передбачені лікарем, та не мають відношення до витрат, в розумінні ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Лише деякі чеки, які надані позивачем, містять інформацію щодо платника та клієнта, а саме вказано прізвище позивача, інші надані позивачем чеки є неналежними доказами.

Представник відповідача ПрАТ «СК « Нова» вказував, що вимога позивача щодо відшкодування витрат на послуги доглядальниці є безпідставною, враховуючи що, у виписці із медичної карти не зазначено, що Позивач потребує постійного нагляду, тобто, обмежень щодо сомообслуговування, пересування, орієнтації, спілкування, контролю за своєю поведінкою не зафіксовано, а Позивачем інших відповідних доказів не надано. Крім того, ОСОБА_1, знаходячись у лікарні, була під наглядом персоналу даної лікарні, що в свою чергу, свідчить про відсутність необхідності допомоги сторонньої особи.

Виписка із медичної карти містить лише рекомендацію продовження спостереження у онколога, що вказує на амбулаторну форму спостереження, а відтак і можливість ОСОБА_1 самостійно перебувати за місцем проживання та обслуговувати себе самостійно. Відтак, позивач жодним доказом не довів правомірність витрат на цей догляд та наявність підстав для їх відшкодування AT «CK «НОВА».

Крім того є безпідставними вимоги позивача щодо стягнення неотриманого доходу за час втрати працездатності в розмірі 9 468 грн. 75 коп., адже згідно виписки із медичної карти не було встановлено жодного обмеження до трудової діяльності.

Позивач на дату ДТП офіційно була працевлаштована, тобто була застрахованою особою, за яку здійснювалась сплата внесків за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Відповідно до ст. 34, 35, 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати, у разі настання в неї одного з таких страхових випадків; тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам, починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності, незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабміном.

Таким чином позивач має право на допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з моменту настання ДТП до дати виписки з лікарні.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 749 грн. 70 коп.

AT «CK «НОВА» не заперечує.

Третя особа ОСОБА_4 . в судове засідання не з»явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. На адресу суду надіслала клопотання про слухання справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ст. 15 Цивільного Кодексу України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 11 жовтня 2012 року між ОСОБА_4 (позичкодавець) та підприємством « АВТОСЕРВІС ВАНТАЖ» в особі директора Дяченка Володимира Михайловича ( користувач) було укладено договір позички транспортного засобу, відповідно до якого позичкодавець передає, а користувач приймає в тимчасове безоплатне користування строком на 10 ( десять ) років транспортний засіб : тип - вантажний самокскид - С, марка КАМАЗ, модель 55111, 1980 року випуску, шасі ( кузов, рама) 564/5301 НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який є власністю позичкодавця на підставі свідоцтва про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_6, виданого Кременчуцьким ВРЕР 23.03.2012 року.

07 листопада 2012 року о 18 годині громадянин ОСОБА_2 керуючи автомобілем « Камаз 55111» д.н.з. НОМЕР_4 в м. Кременчуці по вул. Київській, не надав дороги та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1, яка переходила проїздну частину по нерегульованому пішохідному переходу , чим порушив вимоги п.18.1. ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Автозаводського районного суду Полтавської області від 30.01.2013 року. Постанова набрала законної сили 12.02.2013 року. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2 визнано винним.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 з 07 листопада 2012 року по 16 листопада 2012 року перебувала на лікуванні в нейрохірургічному відділенні третьої лікарні м. Кременчук, що підтверджується медичною картою стаціонарного хворого № 5320/ 1754 від 07.11.2012 року.

На придбання медичних препаратів для лікування , проведення діагностики, консультування позивачем були витрачені кошти в розмірі 1325 гривень 70 копійок що підтверджується фіскальними чеками, що знаходяться в матеріалах справи .

08 листопада 2012 року позивач ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_8 договір на надання послуг, строком до 20 грудня 2012 року.

Відповідно до п. 2.1. вказаного договору ОСОБА_8 здійснює допомогу у санітарно-гігієнічних потребах, прийому ліків та ін'єкцій, прибдання продуктів харчування та медикаментів, приготування їжі, щоденне вологе прибирання приміщення хворого.

Згідно п. 4.1 Договору про надання послуг від 08.11.2012 року оплата послуг виконавця становить 100 гривень за зміну -12 годин.

Відповідно до Акту судово-медичного дослідження (обстеження) за № 1560 від 19 листопада 2012 року на час судово-медичного освідування у громадянки ОСОБА_1, виявлено тілесні ушкодження у вигляді : забійної рани голови, струсу головного мозку, синців біля очей, які утворилися від дії тупих предметів, не виключено, що у вказаний час та при вказаних обставинах, про що свідчить характер і локалізація, та за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров»я.

Слідчим СВ Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області лейтенантом міліції Бордюг Д.І., 31 грудня 2013 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру додаткових розслідувань за № 0001259 від 10.10.2013 року, у зв»язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Постанову слідчий мотивував тим, що тілесні ушкодження, встановлені в ході досудового розслідування та отриманні ОСОБА_1, являються легкими, а відповідно до кримінального законодавства, безпосередньо ст. 286 КК України , відповідальність за порушення правил дорожнього руху особою , яка керує транспортним засобом, настає лише в тому випадку, якщо в результаті дорожньо - транспортної пригоди потерпілому спричиненні як найменше середнього ступеня тяжкості ушкодження.

Відповідно до ч. 5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в п. 4 роз'яснив судам, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

В п. 7 вказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов'язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ятастатті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Положення статті 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено правила дорожнього руху.

Під час перевірки по факту отримання тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_1 , яка проводилась органом досудового розслідування, та в судовому засіданні не встановлено, що ушкодження здоров'ю ОСОБА_1 відбулось внаслідок її умислу.

В судовому засіданні було встановлено, що цивільна відповідальність водія «Камаз-55111» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «Нова», поліс АА 6807942 від 25.12.2011 року.

Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 21 липня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ « СК « Нова» з проханням вплатити їй страхове відшкодування за страховим випадком ДТП , в тому числі:

- витрати на придбання лікарських засобів, діагностику, консультування в сумі 1325 грн. 70 коп.

- витрати на послуги доглядальниці в сумі 4200 грн;

- неотриманні доходи за час втрати працездатності в сумі 8359 грн. 68 коп.

- моральну шкоду в сумі 694 грн. 27 коп.

Однак відповідачем ПрАТ « СК « Нова» страхове відшкодування здійсненне не було.

Як передбачено ст. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 23 зазначеного Закону передбачено яка саме шкода є такою, що заподіяна життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зокрема:

-шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого

- шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

- шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

- моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

- шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Пунктами 24.1, 25, 26.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що:

- у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрунтовані витрати,

пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я,

медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських

засобів;

- у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються

неотримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати

працездатності, зокрема для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані

доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-

транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році,

коли особа була тимчасово непрацездатною. Якщо особа була в зазначеному статусі

менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з

розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового

випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці)

перебування особи в зазначеному статусі;

- страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав

ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі

5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Вимоги позивача ОСОБА_1 щодо стягнення неотриманого доходу за час втрати працездатності в розмірі 9 468 грн. 75 коп. слід відмовити, оскільки не було надано розрахунку зазначеної суми та допустимих доказів втрати працездатності.

За таких обставини суд частково задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я ( п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Суд задовольняє частково позов щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно роз'яснень даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди " обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Позивач не довів свого позову щодо стягнення моральної шкоди з відповідачів в розмірі 10000 грн., не доведено з яких міркувань визначена ця сума, та чим підтверджена сума моральної шкоди в такому розмірі.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 610, 629, 979, 988, 1167 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 11, 14, 57 - 59, 60,88, 208, 209, 212 - 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПрАТ « Страхова компанія « Нова», третя особа: ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія « Нова» на користь ОСОБА_1 витрати на придбання лікарських засобів, діагностику, консультування в сумі 1325 ( одна тисяча триста двадцять п»ять) гривень 70 ( сімдесят) копійок; витрати на послуги доглядальниця в сумі 4200 ( чотири тисячі двісті ) гривень 00 копійок; моральну шкоду в сумі 749 ( сімсот сорок дев»ять ) гривень 70 ( сімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 2000 ( дві тисячі) гривень.

Стягнути з кожного з відповідачів : ПрАТ «Страхова компанія « Нова» та ОСОБА_2 на користь позивача сплачені судові витрати: судовий збір - по 121 грн.80 коп. та витрати на правову допомогу - по 825 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О. О. Колотієвський