Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Вертелецькому М.О.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Мотор-Банк»(далі ПАТ «Мотор-Банк»)про захист прав споживача,повернення коштів та зобов*язання виконати умови договору,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 р.позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Мотор-Банк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу,в якому просить суд стягнути з відповідача депозитний вклад в сумі 1 108 851,30 доларів США ,зобов*язавши відповідача видати зазначені кошти готівкою одноразовою операцією у валюті вкладу через касу банку.

В позові зазначає,що 28.03.2014 р.між ним та ПАТ «Мотор-Банк» було укладено договір банківського вкладу(депозиту)для фізичних осіб з виплатою процентів по закінченню строку № 047324,згідно якого сума вкладу вкладає 1 022 969 доларів США,термін дії договору (дата вимоги вкладу)28.03.2015 р.з процентною ставкою по вкладу 9,5% річних.

27.03.2015 р.позивач письмово звернувся до відповідача із заявою про отримання суми вкладу та процентів по ньому через касу банку,як це передбачено умовами договору.

Відповідач письмово повідомив позивача про відмову в отриманні ним суми вкладу та процентів по ньому з посиланням на те,що, з огляду на пункт 10 Постанови Правління НБУ від 03.03.2015 року № 160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України»,банк не має права видати позивачеві суму депозиту та нарахованих процентів одноразово вказаною вище сумою,позивач може отримати частину вкладу в межах до 15000 гр.в еквіваленті за офіційним курсом НБУ в касі банку ,решта вкладу та нараховані проценти будуть перераховані банком на його картковий рахунок.

30.03.2015 р.позивач письмово звернувся до банку із заявою про отримання суми вкладу з карткового рахунку через касу банку однією сумою,в чому йому було відмовлено листом від 30.03.2015 р.з посиланням на вказану вище Постанову Правління НБУ від 03.03.2015 року № 160 та можливість отримання з карткового рахунку грошових коштів в іноземній валюті в еквіваленті за офіційним курсом НБУ в межах до 15000 гр.протягом однієї доби.

Посилаючись на те,що банк не виконав взяті на себе договірні зобов*язання,чим порушив майнові права позивача, просить суд стягнути з відповідача депозитний вклад з нарахованими процентами в сумі 1 108 851,30 доларів США ,зобов*язавши відповідача видати зазначені кошти готівкою одноразовою операцією у валюті вкладу через касу банку,які знаходяться на картковому рахунку ОСОБА_1.№ НОМЕР_2 в ПАТ «Мотор-Банк» МФО 313009.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Воронянський О.П.підтримав позовні вимоги з зазначених вище підстав та пояснив,що посилання відповідача на Постанову Правління НБУ від 03.03.2015 року № 160 в обгрунтування відмови задовольнити законні вимоги позивача є безпідставними,оскільки вказана Постанова не є нормативно-правовим актом,який регулює правовідносини між сторонами справи,а відмова банку видати вкладнику грошові кошти депозитного вкладу з нарахованими процентами одноразовою операцією через касу всупереч умовам договору є односторонньою зміною його умов.Просив позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3позов не визнав та пояснив,що позивач дійсно є вкладником ПАТ «Мотор-Банк»,де на підставі договору від 28.03.2014 р.розмістив депозит у розмірі 1022969 доларів США,на якій були нараховані проценти з розрахунку 9,5% річних,з строком повернення 28.03.2015 р. Після закінчення строку дії договору,на заяву позивача банк відмовив у поверненні суми вкладу та процентів по ньому у розмірі 1 108 851,30 доларів США одноразовою видачею суми через касу банку або з карткового рахунку, оскільки Постановою Правління НБУ від 03.03.2015 року № 160 банк був зобов*язаний обмежити видачу готівкових коштів в іноземній валюті з депозитних рахунків клієнтів через каси банку або в банкоматах в межах до 15000 гр.на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ,про що відповідач повідомив ОСОБА_1

Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши представників сторін,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами,що 28.03.2015 р. між ОСОБА_1та ПАТ «Мотор-Банк» було укладено договір банківського вкладу(депозиту)для фізичних осіб з виплатою процентів по закінченню строку № 047324,про що надана копія договору.

Відповідно до п.1.1 договору,його предметом є розміщення в банку грошової суми банківського вкладу фізичної особи ОСОБА_1.у розмірі 1 022 969 доларів США строком на 12 місяців з дня фактичного внесення вкладником суми вкладу,з процентною ставкою по вкладу 9,5% річних.

Пунктом 2 цього договору встановлено,що сума вкладу вноситься вкладником на депозитний рахунок шляхом внесення готівки через касу банку,що підтверджується документом,що свідчить про фактичне внесення коштів на депозитний рахунок вкладника.

За заявою вкладника,банк зобов*язаний повернути суму вкладу та нараховані відсотки у визначений п.1.1 договору термін готівкою через касу банку,як це передбачено п.2.2 договору.

Відповідно до довідки № 11/02/456 від 31.03.2015 р., ПАТ «Мотор-Банк» підтвердив відкриття на ім*я ОСОБА_1карткового рахунку № НОМЕР_2 у доларах США та здійснення його розрахунково-касового обслуговування,із залишком коштів станом на 31.03.2015 р.у сумі 1108851,30 доларів США та відсутністю арештів та інших обтяжень.

Відповідно до викладених вище умов договору,вкладник має право за письмовою заявою отримати вклад та нараховані проценти готівкою через касу банку,про що позивач повідомив банк,надавши письмову заяву від 27.03.2015 р.

У відповідь на вказану заяву,позивачу надійшов лист від 27.03.2015 р.№ 14/436,у якому зазначалося, що відповідно до пункту 10 Постанови Правління НБУ від 03.03.2015 року № 160 уповноважені банки (в тому числі і ПАТ «Мотор-Банк») зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України,тобто фактично позивачу було відмовлено у задоволенні його законної вимоги щодо повернення коштів банківського вкладу та нарахованих відсотків.

Суд дійшов до висновку про безпідставність відмови, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

На виконання умов договору банківського вкладу(депозиту),позивач здійснив,а банк прийняв від вкладника на рахунок банку вклад у розмірі 1022969 доларів США,взявши на себе обов*язок повернути вклад разом з нарахованими процентами за користування коштами по закінченню строку дії договору.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово - кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

Частина 1 ст. 633 ЦК України дає визначення поняттю публічний договір: публічний договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно з ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема, у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно, захист його прав як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами Цивільного Кодексу України.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначається,що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516 (далі - Положення від 03.12.2003 р. № 516)).

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно п. 1.2. Положення від 03.12.2003 р. № 516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит).

За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (абз. 2 п. 3.3. Положення від 03.12.2003 р. № 516).

Однією з основних умов Договору банківського вкладу (депозиту) № 047324 від 28.03.2014 року є можливість зняття коштів з вкладного рахунку по закінченню строку дії Договору (без обмежень щодо кількості операцій та суми операції) ,як це домовлено сторонами в п. 2.2,3.2 Договору.

Вимога про повернення коштів на умовах та у строки,передбачені договором,позивачем була направлена до банку,про що надана копія заяви,проте відповідч свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконав.

Європейський Суд з прав людини 29.01.2013 у справі "Золотас (Zolotas) против Греции (N 2)" (скарга N 66610/09) зазначив наступне:» Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави».

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Таке порушення виявилося в наступному.

У статті 1 Протоколу № 1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.

Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які банк отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув.

Частина 1 ст.1061 ЦК України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Абзацом 1 п.3.5. Положення від 03.12.2003 року № 516 встановлено, що проценти на банківський вклад (депозит) виплачуються вкладникові на його вимогу відповідно до строків, визначених у договорі банківського вкладу (депозиту).

Відповідно до абз.2 п.1.6. Положення від 03.12.2003 року № 516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті.

Позивачем було здійснено вклад в іноземній валюті - доларах США. У зв'язку з цим, відповідно до вимог чинного законодавства, повернення коштів позивачу повинно здійснюватись також у доларах США.

Посилання відповідача як на підставу відмови повернення позивачу вкладу та нарахованих відсотків у передбачений договором спосіб на Постанову НБУ № 160 від 03.03.2015 р.на висновки суду не впливають,виходячи з наступного.

03.03.2015 р.Національний Банк України прийняв Постанову № 160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України»,в Преамбулі до якої є посилання на те,що НБУ діє,керуючись ст.99 Конституції України, ст.387 Господарського кодексу України, ст.6, 7, 15, 25, 33, 44, 45, 55, 56 та розділів IV, V, VIII Закону України "Про Національний банк України", статей 66, 67 та глави 11 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статей 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", Закону України "Про благодійну діяльність та благодійні організації", розділів II та III Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" та з метою врегулювання ситуації на грошово-кредитному ринку України.

Пунктом 9 постанови визначено,що вона набирає чинності з 04.03.2015 р.та діє до 03.06.2015 р.включно,а згідно п.7 на час дії цієї постанови інші нормативно-правові акти Національного банку України діють у частині, що не суперечить вимогам цієї постанови.

Постанова № 160 від 03.03.2015 року зачіпає права, свободи й законні інтереси громадян - вкладників поточних рахунків і депозитів в банках України, оскільки вона позбавляє їх права отримати у строки, встановлені в договорах, що були укладені між вкладниками і банками, їхні вклади у національній чи іноземній валюті, а також проценти по них,у передбачений договором спосіб,тобто фактично зобов*язує банки в односторонньому порядку змінити істотні умови договору,навіть після закінчення строку їх дії.

Так, підпунктом 10 пункту 6 цієї Постанови Національний банк України визначив, що уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Зазначена вимога поширюється на видачу (отримання) готівкових коштів як у межах України, так і за її межами незалежно від кількості рахунків клієнта в одному банку».

Цим самим, Національний банк України зобов*язує банки у договірних відносинах іх споживачами фінансових послуг,зокрема,вкладниками,порушити вимоги ст.ст. 316-319,321,629,1068 ЦК України.

Також вказані положення не узгоджуються із гарантіями,встановленими ст.41,22,64 Конституції України,а саме правом кожного володіти,користуватись і розпоряджатись своєю власністю,що є непорушним;Конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані або обмежені.

Відповідно до ст. 8 Конституції України нормативно-правові акти приймаються на підставі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організації та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб та які підлягають обов'язковій державній реєстрації в Міністерстві юстиції України та набирають чинності відповідно до законодавства України; при цьому нормативно-правові акти Національного банку не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України.

Висновок суду про незаконність дій відповідача ґрунтується також на тому ,що Постанова НБУ № 160 від 03.03.2015 р.не пройшла реєстрацію в Міністерстві юстиції України,що суперечить приписам пункту першого Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 р. № 493/92 про те, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Пунктом 15 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи та інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 731 за 28.12.1992, передбачено, що в разі порушення вимог про направлення для виконання нормативно - правових актів лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування,ці нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності і не можуть бути застосовані.

Таким чином, Постанова Правління Національного Банку України № 160 є нечинною і не може застосовуватись, а відтак,не може прийматись обґрунтуванням відмови відповідача у виконанні ним свого зобов'язання за договором і за законодавством про видачу позивачу валютних коштів,оскільки вона суперечить зазначеним нормами Цивільного кодексу України в частині обмеження в видачі готівкових коштів в іноземній валюті.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 22 Конституції України гарантується, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, це також стосується і підзаконних актів, які повинні відповідати Конституції України та законам України.

Згідно з положеннями частини 4 статті 8 ЦПК України у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд прийшов до висновку про необхідність застосування в даній справі положень статей 1066, 1068 ЦК України, відповідно до яких відмова(обмеження) відповідача у видачі валютних коштів є незаконного.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Враховуючи, що відповідач взяті на себе договірні зобов'язання за Договором банківського вкладу № 047324 від 28.03.2014 року не виконав, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти за Договором банківського вкладу та нараховані відповідно до його умов відсотки,розмір яких відовідачем протягом розгляду справи не оспорювався.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст. 15, 16, 509, 526, 633, 1058, 1060, 1061, 1066, 1068 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст.3,10, 11, 27, 31, 57, 60,209, 212-215,218,294 ЦПК України, суд- -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зобов*язати Публічне акціонерне товариство «Мотор-Банк» МФО 313009,м.Запоріжжя,проспект Моторобудівників 54»б», видати ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1,паспорт серія НОМЕР_3 виданий 13 серпня 1996 р.Дніпровським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області,ІПН НОМЕР_1,депозитний вклад з нарахованими процентами в сумі 1 108 851,30 доларів США(один мільйон сто вісім тисяч вісімсот п*ятдесят один долар США тридцять центів)з карткового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 готівкою одноразовою операцією через касу банку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко