Провадження №2/521/882/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, уточнивши який, просить суд розірвати договір довічного утримання від 25 лютого 2008 року, укладений між нею, ОСОБА_1 та відповідачами, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 7-949, згідно з яким було передано у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, повернути сторони у первісний стан, а також стягнути з відповідачів витрати, пов'язані з розглядом справи. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що їй, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, належав на праві власності приватний будинок з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачі по справі - її рідні онуки. Разом з ОСОБА_1 у приватному будинку проживає її онук ОСОБА_2, зі своєю дружиною ОСОБА_5. Також у прибудованому будинку разом з будинком позивачки мешкає її другий онук - ОСОБА_3 зі своє сім'єю. Своїх онуків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виховувала з самого дитинства, так як була призначена їхнім опікуном на підставі рішення Іллічівського Виконавчого комітету Народних депутатів Ілічівського району м. Одеси. Опікуючи своїх онуків ОСОБА_1 робила все необхідне для їхнього гідного виховання та життя, не жаліла ні здоров'я, а ні часу. Далі в позові ОСОБА_1 вказує, що після смерті другого чоловіка - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року, позивачка почала сильно хворіти, була морально подавлена та думала що довго не проживе. Щоб дожити гідно та нормально свою старість, маючи що передати своїм онукам, ОСОБА_1 уклала з відповідачами договір довічного утримання, який був зареєстрований Першою нотаріальною конторою м. Одеси 25.02.2008 року, де в п.4 та в п.5 зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зобов'язуються довічно повністю утримувати її, ОСОБА_1, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також зобов'язуються зберігати в її безкоштовному довічному користуванні ці домоволодіння. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду і необхідної допомоги) сторонами визначено в розмірі однієї мінімальної заробітної плати в місяць. Позивачка в позовній заяві зазначила, що з початку укладання договору довічного утримання вона від своїх онуків - відповідачів по справі жодної матеріальної допомоги, яка прописана в договорі, а ні в грошовому еквіваленті, а ні в будь-якому іншому забезпечені не отримувала. Всі свої витрати на життєві потреби ОСОБА_1 сплачувала сама за свої кошти, а саме: плату за комунальні послуги (світло, водопостачання, газопостачання, ЖКП) на харчування та одяг. З початку 2008 року та по теперішній час позивачка часто хворіє та багато разів викликала швидку допомогу, зверталася до лікарів, витрати на які відповідачі жодного разу не сплатили, чим порушили договір довічного утримання. Також позивачка зазначає, що відповідач ОСОБА_2 та його друга дружина - ОСОБА_5 проживають разом з нею та перетворили її життя на суцільне страждання, а саме: посилили позивачку в маленьку кімнату; заборонили позивачці заходити та знаходитися в інших кімнатах її будинку, а щоб потрапити до інших кімнат позивачка повинна мати дозвіл від онука та його дружини; заборонили позивачці їсти в столовій кімнаті, зустрічати та пригощати її родичів та друзів; винесли до гаражу холодильник позивачки та закривають гараж, у зв'язку із чим позивачка не має постійної можливості користуватися своїм холодильником; ОСОБА_2 та ОСОБА_5 постійно погрожують та вимагають від неї зробити на їхнє ім'я договір дарування; ОСОБА_2 три рази бив та душив за її горло при цьому постійно вказував, що вона для нього є великим тягарем; у володінні та користуванні був льох (погріб), де позивачка зберігала закрутки та інші продукти, який ОСОБА_2 без її згоди зруйнував; ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_5 без її згоди зрубали 4 яблуні, зруйнували сарай, знесли надвірний навіс, а коли у 2011 році до позивачки приїхали з Луганської області родичі, дві сестри її чоловіка, одній було 70 років, а другій 74 роки, вона не змогла прийняти їх у своєму домі, так як ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_5 заборонили їм залишатися в її домі, після чого позивачка була вимушена просити іншого онука - ОСОБА_3, який мешкає рядом, прийняти та надати притулок її родичкам. Крім того позивачка в своєму позові також зазначила, що всі вікна у її будинку були замовлені та змінені за її рахунок, металеві ворота та всі огорожі, як надвірні так і між сусідами були зроблені та поставлені також за рахунок позивачки. Оскільки, фактично з моменту укладання договору довічного утримання і до теперішнього часу відповідачі накладені на них обов'язки щодо догляду за позивачкою не виконують, грошові кошти на утримання не надають, вона вимушена звернутися даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, будучи допитаним в судовому засіданні за правилами статті 62 ЦПК України, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та показав суду, що у будинку АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає з дня свого народження, ОСОБА_1 його бабуся, вона виховувала їй з братом з часу народження, була призначена їхнім опікуном. Бабуся замінила їм матір, тому вони дуже чуйно відносилися до неї. Будинок в якому вони проживають зі своїми сім'ями, є приватним, а тому постійно потребує проведення різним робіт по догляду за ним, що вони з братом постійно робили та роблять по сьогоднішній день, незважаючи на слухання даної справи. ОСОБА_2 розповів в суді, що у 2008 році бабуся вирішила подарувати їм свій будинок, щоб вони з братом стали власниками, та опікували про нерухоме майно як про своє власне. У лютому 2008 році вони всі прибули до нотаріальної контори, і підписали договір, який він вважав договором дарування. Укладений у лютому 2008 року договір він ні при підписанні, ні потім не читав, а ознайомився з його змістом тільки після того, як виник спір в суді. Про те, незважаючи що зміст договору його фактично не був відомий, ОСОБА_7, вважав, що виконував його умови, тому, що бабуся жила разом з його сім'єю в одному будинку, вони опікувалися нею, бабуся живе у відремонтованій кімнаті, за бажанням має можливість вживати їжу, яку готує його дружина, користуватися пральною машиною, іншими побутовими приладами. Коли бабуся хворіє вся сім'я опікується нею, купують ліки, викликають лікарів. Відповідач ОСОБА_2 також розповів суду, що всі дії пов'язані з ремонтом будинку, оплатою послуг за теплопостачання, газопостачання, водопостачання були ними вчинені у будь-якому випадку незалежно від укладення договору довічного утримання, тому що в будинку мешкає його сім'я, а саме дружина та донька, крім того він би опікувався ОСОБА_1 також незалежно від договору довічного утримання, тому що вона його рідна бабуся, він її любить, крім того з дитинства вона опікувала його та брата.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судових засідань по даній справі повідомлявся належним чином, його інтереси в судових засіданнях представляла адвокат ОСОБА_8.

Представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечувала та показала суду, що відповідачі по справі є онуками позивачки, вона виховувала їх, була призначена їхнім опікуном. Зі своєю бабусею ОСОБА_1 вони мешкають зі свого народження за адресою: АДРЕСА_1. Онуки позивачки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сумлінно виконують умови договору довічного утримання, несуть постійні витрати по вказаному договору, що свідчить про виконання ними його умов та взятих на себе зобов'язань. Так відповідачем ОСОБА_3 було витрачено згідно до квитанцій, що збереглися: на поточний ремонт домоволодіння АДРЕСА_1 у 2013 році - 6331,46 гривень; на оплату за спожитий газ для опалення будинку АДРЕСА_1 у 2008 році вони сплатили - 506 гривень, за 2009 рік - 1512,15 гривень, за 2010 рік - 1430,93 гривень, за 2011 рік - 2362,76 гриві, за 2012 рік - 3289,81 гривень, за 2013 рік - 3168,18 гривень, за 2014 рік - 1734,91 гривні; на оплату за спожиту електроенергію будинку АДРЕСА_1 у 2010-2012 рр. - 1180,34 гривень, у 2013 році - 585 гривень, у 2014 році - 1021 гривня. Відповідачем ОСОБА_2 було витрачено за квитанціями та чеками, що збереглися на поточний та капітальний ремонт домоволодіння АДРЕСА_1 - 97 029 гривень; на оплату електроенергії протягом 2012-2014 рр. - 3665,82 гривень; на оплату водопостачання та водовідведення протягом 2010-2014 рр. - 11598 гривень; на оплату за спожитий газ для опалення будинку АДРЕСА_1 протягом 2012-2014 рр. - 4754 гривні.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, з наступних підстав.

На підставі статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що згідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності /САА №433967/09.11.2006/ Виконавчий комітет Одеської міської ради, на праві приватної власності належало домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, номер запису: 20881 в книзі: 204-263.

Як вбачається з витягу з рішення Виконавчого комітету Іллічівської районної Ради народних депутатів № 943 від 16 листопада 1984 року, ОСОБА_1 призначено опікуном над онуками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені та по батькові, виданого Іллічівським районним відділом ЗАГСу м. Одеси 19 січня 1994 року, ОСОБА_3, що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року перемінив прізвище та по-батькові на «ОСОБА_3» та «ОСОБА_3», про що в книзі реєстрації актів про зміну прізвища, імені та по-батькові 19 січня 1994 року зроблено запис за № 5. Згідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені та по батькові серія НОМЕР_4 виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Іллічівської районної Ради народних депутатів 27 жовтня 1995 року, ОСОБА_2, що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року перемінив прізвище на «ОСОБА_2», про що в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові, 27 жовтня 1995 року зроблено запис за № 40.

В судовому засіданні також встановлено, що 25.02.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Шатіловою О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 7-949. Відповідно до п. 1 договору довічного утримання від 25.02.2008 року, позивачка передала у власність відповідачам в рівних частинах кожному домоволодіння з надвірними господарчими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та в цілому складається з одного житлового черепашникового будинку, зазначеного на схематичному плані під літерою - «А», загальною площею - 148,6 кв.м., в тому числі житловою площею - 77,0 кв.м., та надвірних господарчих споруд під літерами: «Б» - гараж, «В, Е, Ж, К» - сараї, «Г» - погріб, «З» - убиральня, «И» - душ, «Л» - навіс, І - вимощення, №1, 2 - огорожа, розташованих на земельній ділянці розміром 1442 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні. Зазначене домоволодіння належить відчужувачу на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 09.11.2006 року серія САА №433967, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості в книзі №204, на сторінці №263, за №20881, реєстраційний №16772254. Згідно до п.4 даного договору, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зобов'язались довічно повністю утримувати гр. ОСОБА_1, забезпечуючи її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також зобов'язуються зберігати в її безкоштовномуу довічному користуванні це домоволодіння. Пунктом 5 договору передбачено, що вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду і необхідної допомоги) сторонами визначена в розмірі однієї мінімальної заробітної плати в місяць. Цей договір може бути розірваний за погодженням сторін, а в випадку невиконання умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - в судовому порядку.

Відповідно до ст. 744, 749 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказувала, що відповідачі по справі ніколи не виконували умови договору довічного утримання, так як зазначено в договорі, якщо ними і проводилися ремонті роботи в будинку, то тільки тому, що вони зі своїми сім'ями постійно проживають в цьому будинку, вони оплачують послуги, які отримують за газопостачання, за електропостачання та інше, а вона як дитина війни, навіть має знижку на оплату цих послуг. Стосовно придбання ліків при необхідності, позивачка зазначила, що купує їх за власні кошти, одяг онуки їй не купували, могли щось колись подарувати на свята. В обгунтування позову ОСОБА_1 надала до суду письмові документи, а саме: копію медичної картки амбулаторного хворого виданої лікарем КУ «ЦПМСД №10» 21.07.2014 року, згідно з якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 встанвлено діагноз: ІБС, атеросклеротичний кардіосклероз, СН ІІ А, гіпертонічне захворювання ІІ ст., 3ст., високий ризик, церебральний атеросклероз; судинний паркінсонізм, гіпергмікемічний синдром; остеохондроз хребта поширений; правосторонній плексит. Приймає постійно: ревмоксикам, мепразид, амлодигин, кардіомагніл, аразетил; чекі на купування ліків у аптеці «МЕД та ВЕТ», з яких вбачається, що нею у 2014 році були придбані ліки на загальну суму 648 гривень 36 копійок. З цих підстав суд може зробити висновок про те, що позивачка є хворою людиною похилого віку, яка потребує вживання медичних препаратів, а також стороннього догляду, турботи.

Стороною позивача також надані до суду копії квитанцій від 03.10.2011 року, від 21.11.2011 року, від 27.12.2011 року, від 03.01.2012 року, з яких вбачається, що у вказаний період плата за електроенергію, що нараховувалася в будинку АДРЕСА_1 приймалася саме від ОСОБА_1 З представлених квитанцій від 21.01.2009 року, від 06.01.2010 року, від 21.04.2010 року, вбачається, що у вказаний період плата за водопостачання, що нараховувалася в будинку АДРЕСА_1 приймалася саме від ОСОБА_1 Згідно квитанцій від 29.11.2010 та від 02.03.2011 року у вказаний період плата за природний газ, що нараховувався в будинку АДРЕСА_1 приймалася саме від ОСОБА_1, таким чином зазначені вище документи підтверджують пояснення позивачки, що вона самостійно оплачує комунальні послуги за ту частину будинку, в якій мешкає, про що надала копії квитанцій, за свою пенсію купляє необхідні їй ліки та продукти харчування.

В обґрунтування своїх заперечень на позов стороною відповідачів суду надані наступні документи, а саме: копії квитанцій на суму 6331,46 грн., якими підтверджується факт оплати ОСОБА_3 будівельних матеріалів на поточний ремонт домоволодіння АДРЕСА_1 у 2013 році; копії квитанцій на суму 506 грн. про оплату ОСОБА_3 за спожитий газ для опалення будинку АДРЕСА_1 за 2008 рік; копії квитанцій на суму 1512,15 грн. про оплату ОСОБА_3 за спожитий газ для опалення будинку АДРЕСА_1 за 2009 рік; копії квитанцій на суму 1405,4 грн. про оплату ОСОБА_3 за спожитий газ для опалення будинку АДРЕСА_1 за 2010 рік; копії квитанцій на суму 2362,76 грн. про оплату ОСОБА_3 за спожитий газ для опалення будинку АДРЕСА_1 за 2011 рік; копії квитанцій на суму 3289,81 грн. про оплату за спожитий газ для опалення будинку АДРЕСА_1 за 2012 рік; копії квитанцій на суму 3289,81 грн. про оплату ОСОБА_3 за спожитий газ для опалення будинку АДРЕСА_1 за 2012 рік; копії квитанцій на суму 3168,18 грн. про оплату ОСОБА_3 за спожитий газ для опалення будинку АДРЕСА_1 за 2013 рік; копії квитанцій на суму 1734,91 грн. про оплату ОСОБА_3 за спожитий газ для опалення будинку АДРЕСА_1 за 2008 рік; копії квитанцій на суму 1180,34 грн. на оплату за спожиту електроенергію в будинку АДРЕСА_1 за 2012-12 р.; копії квитанцій на суму 585 грн. про оплату ОСОБА_15 за спожиту електроенергію в будинку АДРЕСА_1 за 2013 рік; копії квитанцій на суму 1021 грн. про оплату ОСОБА_15 за спожиту електроенергію в будинку АДРЕСА_1 за 2014 рік; копії квитанцій на суму 97029 грн., якими підтверджується факт оплати ОСОБА_2 будівельних матеріалів на поточний та капітальний ремонт домоволодіння АДРЕСА_1; копії квитанцій на суму 3665,82 грн. про оплату ОСОБА_2 за спожиту електроенергію в будинку АДРЕСА_1 за 2012-2014 р.р.; копії квитанцій на суму 11598 грн. про оплату ОСОБА_2 послуг водопостачання та водовідведення в будинку АДРЕСА_1 протягом 2010-2014 р.р.; копії квитанцій на суму 4754 грн. про оплату ОСОБА_2 послуг газопостачання в будинку АДРЕСА_1 за 2012-2014 р.р.. Оскільки відповідачі зареєстровані та проживають в даному будинку зі своїми сім'ями та користуються ним, тому зазначені витрати були витрачені ними на власні потреби. Вказані докази оцінюються судом разом з іншими доказами по справі та свідчать про проведення відповідачами ремонтних робіт в будинку, в якому вони проживали з часу народження по теперішній день, де проживають їхні дружини та діти, про оплату ними фактично наданих послуг відповідними організаціями, але не підтверджують виконання ними умов договору довічного утримання, укладеного 25.02.2008 року.

За клопотанням сторони відповідачів в судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_16, яка показала суду, що є подругою дружини відповідача ОСОБА_2 і постійно приходила на свята, або на день народження до своєї подруги у приватний будинок АДРЕСА_1, де залишалася на декілька днів. Свідок ОСОБА_16 також розповіла, що добре знає ОСОБА_1, це бабуся ОСОБА_2, до неї всі добре відносяться, коли сім'я збиралася на свята бабуся завжди була присутня.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала суду, що є дружиною відповідача ОСОБА_2, позивачка ОСОБА_1 його рідна бабуся, до якої він дуже чуйно відноситься, піклується про стан здоров'я. Свідок ОСОБА_5 підтверджувала виконання її чоловіком всіх умов договору довічного утримання. В судовому засіданні в якості свідка також допитана ОСОБА_9 - дружина відповідача ОСОБА_3, яка розповіла суду, що зі своїм чоловіком мешкає понад два роки, весь час вони проживають за адресою: АДРЕСА_1, декілька місяців назад у них народилася дочка. Свідок пояснила, що не знала про укладений між ним та бабусею договір довічного утримання, їй чоловік нічого про це не розповідав. Коли вона заселялася до будинку, де мешкав чоловік, то була впевнена що господиня будинку саме бабуся - ОСОБА_1 Стосовно виконання умов договору довічного утримання, вона нічого не знає, тому що і про договір дізналася тільки після порушення цього позову. Про те свідок розповіла, що ОСОБА_3 завжди добре відносився до своєї бабусі, якщо вона потребувала будь-якої допомоги, вони ніколи не відмовляли. Суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_16, тому що її пояснення не мають правового значення для предмету позову, свідка ОСОБА_5 оскільки вона є дружиною відповідача ОСОБА_2 і зацікавлена в результатах розгляду справи. Стосовно пояснень свідка ОСОБА_9 суд вважає, що вони мають прийматися до уваги незалежно від того, що є доказами сторони відповідача, оскільки її пояснення підтверджують позовні вимоги ОСОБА_1, та повністю узгоджуються з поясненнями відповідача ОСОБА_2, який дав згоду на допит в якості свідка, був приведений до присяги та показував, що взагалі не знав, що уклав договір довічного утримання, а до бабусі ОСОБА_1 завжди добре відносився, бо вона його бабуся. Таким чином проаналізувавши докази, викладені вище у мотивувальній частині рішення, проаналізувавши пояснення сторін по справі, суд приходить до висновку про неможливість належного виконання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 умов договору довічного утримання, які навіть не знали що уклали саме такий договір, а відповідач ОСОБА_2 підписаний в нотаріальній конторі договір вважав договором дарування.

Згідно ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі не виконання або не неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

Відповідно до ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. З цих підстав суд приходить до висновку, що правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане.

Частиною 3 ст.212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд на підставі сукупності зібраних по справі доказів вважає, що твердження позивачки є доведеними підтвердженими, у зв'язку з чим задовольняє позов про розірвання договору довічного утримання.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, у розмірі у розмірі 243 гривні 60 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 88, 208, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 392, 744, 755, 756 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання -задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 25 лютого 2008 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 7-949.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння з усіма господарчими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та в цілому складається з одного житлового черепашникового будинку, зазначеного на схематичному плані під літерою - «А», загальною площею - 148,6 кв.м, в тому числі житловою площею - 77,0 кв.м, та надвірних господарчих споруд під літерами: «Б» - гараж, «В, Е, Ж, К» - сараї, «Г» - погріб, «З» - убиральня, «И» - душ, «Л» - навіс, «І» - вимощення, №1, 2 - огорожа, розташованих на земельній ділянці розміром 1442 кв.м, яка знаходиться у фактичному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_2)на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_3) 243 (дві сорок три) гривні 60 копійок - витрати по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: