Справа №642/2299/15-ц
№2/642/833/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі головуючого судді Гримайло А.М., секретаря Смородської М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з цивільним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за заповітом після смерті матері та брата. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з моменту народження і до теперішнього часу зареєстрований та мешкає в спадковому будинку, у звязку з чим прийняв спадщину фактично після смерті матері у 1993 році, яка залишала на нього заповіт, а також після смерті брата у 1978 році на його частку. Відповідачами по справі є дружина та діти мого брата, які є спадкоємцями першої черги, але вони від спадщини відмовились і не приймали її. Інших спадкоємцем немає.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявились, надали до суду письмові заяви з проханням розглядати справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечують.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

ОСОБА_5 до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Судом встановлено, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.10.1973 року, позивачу, ОСОБА_1 належить на праві власності 1/6 частка, ОСОБА_6 належить на праві власності 1/6 частка, ОСОБА_7 належить на праві власності 1/6 частка домоволодіння №16 по 2-му Підгірному вїзді в м.Харкові. А також на підставі свідоцтва про право власності №2-5119 від 04.10.1973 року ОСОБА_7 належить 3/6 частки домоволодіння №16 по 2-му Підгірному вїзді в м.Харкові.

ОСОБА_6 помер 13.04.1978 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть ІІ-ВЛ №270502 від 15.04.1978 року. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частку житлового будинку №16 по 2-му Підгірному вїзді в м.Харкові.

ОСОБА_5 свідоцтв про народження позивача ОСОБА_1 І-ЯР №716311 від 17.07.1957 року та померлого ОСОБА_6 УГ №550997, останній є рідним братом позивача.

Після смерті ОСОБА_6, його сімя, відповідачі по справі - дружина та діти, виїхали з будинку та на спадщину не претендують, що підтверджується їх нотаріально засвідченими заявами про відмову від спадщини на користь позивача. Інших спадкоємців немає.

ОСОБА_7 померла 12.06.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть ІV-ВЛ №391213 від 14.06.1993 року. При житті ОСОБА_7 залишала заповіт від 07.07.1978 року на імя позивача, ОСОБА_1, на все належне їй майно.

Після її смерті відкрилася спадщина на 4/6 частки житлового будинку №16 по 2-му Підгірному вїзді в м.Харкові.

Після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Позивач фактично прийняв спадщину, бо з моменту свого народження та до теперішнього часу зареєстрований та мешкає у спадковому будинку, що підтверджується даними в будинковій книзі.

ОСОБА_5 до заповіту від 07 липня 1978 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 та зареєстроване в реєстрі за № 3-2006, спадкодавець ОСОБА_7 все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належите їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідала своєму синові спадкоємцю ОСОБА_1.

ОСОБА_1 на час смерті спадкодавців ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживав разом з ними, був зареєстрований в спадковому будинку, заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надавав, тому він вважається таким, що прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Оскільки спадщина відкрилася до 01.01.2004 року правовий режим спадкового майна та час відкриття спадщини встановлюється за нормами Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р. у редакції Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 20.02.85р. № 278-ХІ та змінами від 27.06.86р. № 2444-ХІ.

Часом відкриття спадщини відповідно до ст. 525 ЦК УРСР визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК УРСР визначено, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає (ст. 17 ЦК УРСР).

ОСОБА_5 до п.1 ст. 549 ЦК УРСР ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Згідно зі ст.548 ЦК УРСР не допускається прийняття спадщини під умовою чи з застереження. Тобто спадкоємець. який прийняв спадщину, вважається таким, що прийняв її у повному обсязі.

Спадкоємці закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, ст.ст. 560, 561 ЦК УРСР.

ЦК УРСР не обмежував строк для отримання свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим, при спадкуванні до спадкоємців переходять усі права та обов'язки спадкодавця.

З 01.01.2004р. набрав чинності Цивільний кодекс України від 16.01.2003р. №435-1у.

ОСОБА_5 до п. 4. Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

ОСОБА_5 до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 залишились: дружина ОСОБА_2, та сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є відповідачами по справі.

Від своєї частини спадщини відповідачі відмовилися на користь, позивача ОСОБА_1, і в нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини не зверталися.

За правилами ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що , належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_5 до ч.1 ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, згідно до ст.1261 ЦК України.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини(ст. 1270 ЦК України).

Оскільки до складу спадщини входить нерухоме майно, сторони, як спадкоємці, набули не тільки право на це майно, а також - і обов'язки щодо цього майна.

ОСОБА_5 ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється:

оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи».

ОСОБА_5 до технічного паспорту об'єктів самовільного будівництва за адресою: 2-й Підгірний вїзд 16 в м.Харкові на сьогоднішній час не має.

На підставі викладеного, суд задовольняє позов ОСОБА_1 і визнає за ним право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері ОСОБА_7 на 4/6 частин та право власності в порядку спадкування за законом, після смерті брата ОСОБА_6 на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями №16 по 2му Підгірному вїзді в м.Харкові, загальною площею 131,7 кв.м., житловою площею 86,5 кв.м. з надвірними будівлями: сараї літ. Б, В, Ж, З, вбиральнею літ. Д, К, навіс літ. Е, літній душ літ. И, огорожа №1-6, тр.колодязь №7, вигрібна яма №8.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10 ,11, 60, 209, 212-218 ЦПК України, ст.41 Конституції України, ст.ст.392,1216-1218,1258,1268,1270 ЦК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за заповітом частково .

Визнати за, ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері ОСОБА_7 на 4/6 частин житлового будинку з надвірними будівлями №16 по 2му Підгірному вїзді в м.Харкові, загальною площею 131,7 кв.м., житловою площею 86,5 кв.м. з надвірними будівлями: сараї літ. Б, В, Ж, З, вбиральнею літ. Д, К, навіс літ. Е, літній душ літ. И, огорожа №1-6, тр.колодязь №7, вигрібна яма №8.

Визнати за, ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом, після смерті брата ОСОБА_6 на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями №16 по 2му Підгірному вїзді в м.Харкові, загальною площею 131,7 кв.м., житловою площею 86,5 кв.м. з надвірними будівлями: сараї літ. Б, В, Ж, З, вбиральнею літ. Д, К, навіс літ. Е, літній душ літ. И, огорожа №1-6, тр.колодязь №7, вигрібна яма №8.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м.Харкова протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя Гримайло А.М.