Справа № 715/1642/14-ц
Провадження № 2/715/19/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складi: головуючого судді Цуркана В.В.

секретаря судового засідання Майщук С.В.

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю представників позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в смт. Глибока позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2 до ОСОБА_8, Йорданештської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, Реєстраційної служби Глибоцького районного Управління юстиції Чернівецької області про визнання права власності на частину будинку, визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, Йорданештської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, Реєстраційної служби Глибоцького районного Управління юстиції Чернівецької області з вказаним позовом.

В своїх позовних вимогах просили суд визнати незаконним та скасувати рішення двадцять сьомої сесії другого скликання Йорданештської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 14 липня 2009 року №76-27/2009 «Про передачу земельної ділянки безоплатно у власність ОСОБА_5».

Визнати недійсним Державний акт серія ЯИ № 588398 на право власності на земельну ділянку площею 0,2237 га, кадастровий номер :01:003:0305, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд виданий ОСОБА_5 на підставі рішення двадцять сьомої сесії другого скликання Йорданештської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 14 липня 2009 року № 76-27/2009 «Про передачу земельної ділянки безоплатно у власність ОСОБА_5».

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомості 10, в частині встановлення розміру частки - 1, скасувавши рішення державного реєстратора реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області ОСОБА_10 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 9355044 від 21.12.2013 року.

Визнати за ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 право власності кожного з них на 1/4 частки об'єкта нерухомого майна - житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та які складаються з житлового будинку літ. «А», убиральні літ. «Б», сараїв літ. «В», «Г», гаражу літ. «Д», вольєра літ. «Е», воріт №1, огорожі № 2,5, хвіртки № 3,4, вигрібної ями № 6, вимощення № 1.

Посилаються на те, що вони разом з відповідачкою проживають в селі Йорданешти Глибоцького району Чернівецької області. Станом на 01.01.1991 року вони проживали в господарстві по АДРЕСА_1, яке відносилось до категорії колгоспного двору. В даному господарстві були також зареєстровані та проживали ОСОБА_11, 1906 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12, 1955 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідачка ОСОБА_5. З померлим ОСОБА_12 позивач ОСОБА_1, перебувала зареєстрованому шлюбі з 10.10.1976 року по 08.04.1983 року. На сьогоднішній день, позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають та зареєстровані в господарстві померлого ОСОБА_11 по АДРЕСА_1, а позивач ОСОБА_11, проживав в зазначеному господарстві по березень 2006 року.

Рішенням Карапчівської сільської ради № 4/3 від 27.03.1988 року, померлому ОСОБА_11, було надане у користування земельну ділянку для перебудови житлового будинку та господарських споруд в с. Йорданешти та було дозволено йому провести таку перебудову. Забудовникові був наданий паспорт на забудову в сільському населеному пункті, обстеження земельної ділянки індивідуального забудовника, схема земельної ділянки з виносом в натуру осей будівель. Протягом 1988-89рр. позивачка ОСОБА_1, разом з своїм колишнім чоловіком ОСОБА_12 та його батьком ОСОБА_11, за участю двох дітей - позивачів за даним позовом побудували фундамент під новий будинок, який мав бути зведений біля старого будинку ОСОБА_11 та залили бетон.

В 1999 році позивач ОСОБА_1, виїхала на заробітки в Республіку Італія, а при поверненні додому в березні 2004 року, продовжила будівництва нового будинку, для чого запросила бригаду робітників мешканців села Йорданешти, які разом з позивачами по справі, протягом 2004 року звели стіни будинку та провели інші будівельні роботи. Розрахунок за ці виконані роботи проводили позивачі. Повернувшись до Італії на роботу, позивачка ОСОБА_1 продовжувала фінансувати будівельні роботи, шляхом передачі коштів. За рахунок переданих коштів позивач ОСОБА_11, крім того, що особисто приймав участь у будівництві, а також закуповував необхідні будівельні матеріали, які використовувались при будівництві та оздобленні будинку. Протягом 2005 року були накриті дах та стодола, збудовано гараж, проведені інші оздоблювальні роботи.

Повернувшись остаточно з Італії в с. Иорданешти в 2012 році, позивачка ОСОБА_1 почала проживати разом з відповідачкою, своєю донькою в збудованому будинку, проте приблизно через півроку після цього, між ними почали виникати суперечки з приводу подальшого проживання там позивачки. Відповідач ОСОБА_5 неодноразово усно заявляла позивачу ОСОБА_1, що вона маю підшуковувати для свого проживання інше місце, оскільки вона проживаю на землі та в її будинку відповідачки, проте вона не звертала увагу на це, оскільки була впевнена, що відповідачка не могла оформити на своє ім'я право власності на майно, на яке не мала законних підстав.

Звернувшись до адвоката у березні 2014 року, з витребуваних ним документів позивачі дізнались, що відповідачка набула безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, на її ім'я відкрито окремий по господарський рахунок по АДРЕСА_1, а також вона набула права власності на спірний житловий будинок.

Позивачі вважають, що відповідачка без їхнього відома, ввівши їх в оману в порушення вимог ЦК України незаконно та безпідставно набула права власності на спірний будинок у повній частці, державний акт на право власності на земельну ділянку, оскільки вони також мають право на частку в майні, в створенні якого приймали безпосередню участь і яке будувалось за кошти позивачки ОСОБА_1

Позивачі посилаються на ст.ст. 3, 15, 321, 328, 331, 355, 368, 372, 377, 391, 392 ЦК України, ст.ст. 152, 155 ЗК України, ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.ст. 16, 17 Закону України «Про власність», ст.ст. 2, 3, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідачі Реєстраційна служба Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області та ОСОБА_5 не погодившись із позовними вимогами подали до суду свої заперечення на позовну заяву, в яких вказали на те, що даний позов є безпідставним та необґрунтованим.

В судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні вимоги і просили суд їх задовольнити. Визнавши при цьому, що дійсно деякі зовнішні і внутрішні роботи по оздобленню будинку проводила відповідачка ОСОБА_1 Крім того позивачка ОСОБА_1 вказала на те, що більше шести місяців вона не проживає у спірному будинку.

Представники позивачів в судовому засіданні підтримали позовні вимоги і просили суд позовну заяву задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник просили відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Представник Йорданештської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засіданні не з'явився, про те від сільради надійшла заява про розгляд справи у відсутності їхнього представника.

Представник реєстраційної служби Глибоцького районного Управління юстиції Чернівецької області в судове засідання не з'явився, про те від них надійшла заява, в якій просили суд розглянути справу у їх відсутності.

Згідно висновку №1095 судової будівельно-технічної експертизи від 10.12.2014 року, дійсна (ринкова) вартість домоволодіння, яке розташоване за адресою, АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ. «А», убиральні літ. «Б», сараїв літ. «В», «Г», гаражу літ «Д», вольєра літ «Е», воріт №1, огорожі №2,5, хвіртки №3,4, вигрібної ями №6, вимощення №1 становить 618935 гривень.

Заслухавши пояснення сторін по праві та їх представників, допитавши свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27 ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30 та ОСОБА_31, дослідивши письмові докази по праві, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з вимогами ст.11 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 331 ЦК України, передбачає, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Зокрема, особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Частина 2 цієї ж статті встановлює, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно п.49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Судом встановлено, що Йорданештською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області на 27 сесії 2-го скликання, рішенням №76-27/2009 від 14.07.2009 року, передано безоплатно у власність відповідача ОСОБА_5 земельні ділянки загальною площею 0,2237 га, в тому числі: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,2237 га (а.с. 21).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №588398 від 14.12.2009 року, відповідач ОСОБА_5 на підставі рішення від 14.07.2009 року №76-27/2009 27 сесії 2-го скликання Йорданештської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області є власником земельної ділянки площею 0,2237га, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 22).

З довідки виконкому Йорданештської сільської ради Глибоцького району Чернівецької від 13.01.2014 року за №32 вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету від 29.04.2011 року №45, було відкрито окремий по господарський рахунок по АДРЕСА_1, та зареєстровано за даною адресою ОСОБА_5 та її доньку ОСОБА_32 (а.с. 25).

Відповідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 08.11.2013 року ОСОБА_5 повідомлено у Інспекції ДАБК у Чернівецькій області про будівництво індивідуального житлового будинку , господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 (а.с. 55-56).

Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яка зареєстрована у Інспекції ДАБК у Чернівецькій області, 04.12.2013 року проводилось будівництво індивідуального житлового будинку літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами літ. «Б», «В», «Г», «Д», «Е», по АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_5, при цьому будівництво об'єкту закінчено і він готовий до експлуатації (а.с. 58-65).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1, який виданий ОСОБА_5, житловий будинок літ. «А», звальною площею 150,3 кв.м., житловою 81,8 кв.м. збудований відповідно до проекту (а.с. 65-70).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 15136526 від 21.12.2013 року, житловий будинок літ. «А», убиральня літ. «Б», сараї літ. «В,Г», гараж літ. «Д», вольєр літ. «Е», ворота №1, огорожа №2-5, хвіртка №3-4, вигрібна яма №6, вимощення №1, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 150,3 кв.м., житловою 81,8 кв.м. належить на праві власності ОСОБА_8 (а.с. 83).

Крім цього, з копії справи №952 про адміністративне правопорушення вбачається, що 06.11.2013 року Інспекцією Державного архітектурного -будівельного контролю у Чернівецькій області, притягнуто до адміністративної відповідальності відповідача ОСОБА_8 за ч.5 ст.96 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення, за те що нею розпочато та проводяться будівельні роботи (оздоблювальні роботи) з будівництво індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями без права виконання будівельних робіт (а.с. 216-232).

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_5 є забудовником житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, будівництво проводилось на відведеній їй земельній ділянці, і здано в експлуатацію. При цьому відповідач ОСОБА_5, правомірно набула право власності на спірне нерухоме майно, і під час судового розгляду справи не встановлено підстав для визнання незаконним набуття відповідачем права власності.

Крім цього, в судовому засіданні було встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані в господарстві по АДРЕСА_1 (а.с. 15), а позивач ОСОБА_11 був зареєстрований та проживав вищевказаною адресою до 23.03.2006 року, після чого вибув на особовий рахунок НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 (а.с. 16).

Відповідач ОСОБА_5, як вже було зазначено, зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п.4 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року, оскільки згідно зі ст. 17 ЗК України «Про власність», земельна ділянка для будівництва жилого будинку і господарських будівель надається громадянам у приватну власність, участь інших осіб у будівництві не створює для них право приватної власності на жилий будинок, крім випадків коли це передбачено законом, зокрема коли будівництво велось за рахунок спільної праці членів сім'ї якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Інші особи, які прийняли участь у будівництві жилого будинку не на підставі угоди про створення спільної власності, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво, якщо допомогу забудовники надавали не безоплатно.

Тобто відповідно до даних роз'яснень, фактичні співзабудовники мають подати докази суду про наявність угоди про створення спільної власності на забудову, а також про розмір допомоги основному забудовнику.

Такі докази позивачами суду не буди надані суду, при цьому в матеріалах справи також відсутні докази, які б підтверджували, що позивачі відповідно до вимог закону є власниками житлового будинку та господарських споруд, які вони просять визнати їх спільною власністю.

Судом встановлено, що позивачі не є забудовниками спірного нерухомого майна, їм не належить на праві власності земельна ділянка на якій знаходиться житловий будинок з господарськими спорудами.

Слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наведена норма процесуального Закону вказує на необхідність фіксації певних фактів, в тому числі факту переказу грошових коштів, оплати за виконанні роботи, оскільки доведення однією із сторін факту вчинення такого правочину не можуть ґрунтуватись тільки на свідченнях свідків.

Таким чином, позивачами на надано доказів того, що вони відповідно до закону набули право власності на спірне майно, встановлено, що їм не належить на праві власності земельна ділянка на якій знаходиться спірний житловий будинок з господарськими спорудами, а тому підстав не має підстав для задоволення позову та визнання недійсним держаного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності та визнання за позивачами та відповідачем право власності на 1/4 частину спірного нерухомого майна, кожному.

Разом з тим, враховуючи, що в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_33, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_27 ОСОБА_28, ОСОБА_29 та ОСОБА_30 підтвердили суду, що позивачі приймали участь у будівництві спірного будинку, позивачі не позбавлені права звернення до суду з позовом про відшкодування витрат на будівництво спірного будинку.

Крім цього, відповідно до вимог ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Частиною першою ст.155 ЗК України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Посилаючись на вищевказані норми закону позивачі також вказують на незаконність рішення Йорданештської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 14.07.2009 року за №76-27/2009 року про передачу земельної ділянки відповідачу ОСОБА_5 та необхідність скасування даного рішення.

При цьому позивач ОСОБА_1 вказує на те, що вона не підписувала протоколи погодження меж земельної ділянки від 16.09.2009 року (а.с. 24), проте не подала суду доказів на підтвердження цих обставин.

Крім цього, позивачі не надали суду доказів про те, що вони є власниками земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка є суміжною із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_5, при цьому позивач ОСОБА_1 в судовому вказала на те, що власником господарства де вона зареєстрована, належало її колишньому чоловіку ОСОБА_12, однак після його смерті, спадщину ніхто не приймав.

Таким чином, суд не знаходить підстави для визнання незаконним та скасування рішення 27 сесії 2-го скликання Йорданештської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №76-27/2009 від 14.07.2009 року «Про передачі безоплатно земельної ділянки у власність ОСОБА_5, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що дане рішення не відповідає закону або воно порушує право позивачів.

З огляду на викладені обставини позовні вимоги не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись 10, 57, 58, 60, 61, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2 до ОСОБА_8, Йорданештської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, Реєстраційної служби Глибоцького районного Управління юстиції Чернівецької області про визнання права власності на частину будинку, визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - відмовити.

Ухвалу про забезпечення позову від 05.08.2014 року, яким було накладено арешт на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_8 - скасувати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом 10 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - з дня отримання копії цього рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: