У х в а л а

2 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Лященко Н.П.,Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про визнання дій незаконними, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27 січня 2015 року, відмовлено в задоволенні його позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2015 року його касаційну скаргу відхилено.

ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої, апеляційної, касаційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статті 21 , частини другої статті 40, частини третьої статті 492 , статті 43 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 12 червня і 21 серпня 2013 року, ухвалу Вищого адміністративного суду України від 27 лютого 2014 року та ухвали Верховного Суду України від 1 червня 2011 року, 9 червня 2015 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, керувався тим, що підприємство правомірно звільнило позивача з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку зі зміною організації виробництва і праці. Підприємством виконано усі передбачені законодавством вимоги у разі звільнення працівника відповідно до положень вищезазначеної норми, а саме: ним прийнято рішення щодо зміни організаційної структури комбінату шляхом прийняття відповідного наказу; попереджено позивача в порядку передбаченому частиною першою статті 492 КЗпП України про ліквідацію управління безпеки і як наслідок скорочення штату працівників. Позивачу неодноразово пропонувались вакансії, від яких він постійно відмовлявся, про що свідчать протоколи засідань комісії Управління безпеки та контролю, а також на його звільнення комбінат отримав згоду профспілкового комітету, яка є обґрунтованою.

Зміст наданих для порівняння ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня та 21 серпня 2013 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 27 лютого 2014 року та ухвали Верховного Суду України від 1 червня 2011 року

не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Послання ОСОБА_4 на ухвалу Верховного Суду України

від 9 червня 2015 року про відкриття провадження у справі за заявою про перегляд Верховним Судом України судових рішень не заслуговує на увагу, оскільки зазначена ухвала Верховного Суду України не відноситься до судових рішень, передбачених статтею 355 ЦПК України.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про визнання дій незаконними, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Н.П. Лященко
Я.М. Романюк