Номер провадження2/754/2450/15
Справа №754/3734/15-ц
28.04.2015 Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого суддіСаламон О.Б.
при секретаріСолодухіній Н.С.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок злочинних дій, -
Позивач звернулась до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті злочинних дій, посилаючись на те, що відповідач таємно викрав з її сумки належні їй 1 000 дол. США, за що вироком Деснянського районного суду м. Києва його позбавлено волі. За вироком суду 400 дол. США вилучено у відповідача та повернуто їй, решту грошей відповідач не повернув. У зв'язку з крадіжкою вона отримала велике потрясіння, так як перебуває на пенсії, а зазначені кошти були єдиним її заощадженням. Зазначене завдало їй значних душевних страждань, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача викрадені грошові кошти та моральну шкоду. Просить стягнути матеріальну та моральну шкоду у розмірі 12 930 грн. та 10 000 грн. відповідно, понесені судові витрати - 500 грн.
Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Зокрема, у відповідності до листа Начальника Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 11.03.2015 ОСОБА_4 затриманий не був, для відбування покарання до виправної колонії не направлений.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 02.12.2014 близько 14 год. 05 хв., перебуваючи в приміщенні відділення ПАТ КБ «Приват Банк» повторно таємно викрав з сумки потерпілої ОСОБА_3 належні їй грошові кошти в сумі 1 000 дол. США. З місця скоєння злочину зник.
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 03.02.2015 р. ОСОБА_4 визнано винним у пред'явленому обвинуваченні та призначено покарання у виді 1 року та 6 місяців позбавлення волі. Зазначений вирок суду не оскаржувався та набрав законної сили.

Як, вбачається з мотивувальної частини вироку ОСОБА_4 свою вину визнав, не заперечував факт вчинення ним зазначеного злочину та викрадення у позивача грошових коштів в розмірі 1 000 дол. США.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_3 повернуто 400 дол. США.

На час розгляду позову заподіяна шкода у розмірі 600 дол. США відповідачем в повному обсязі не відшкодована.

Станом на день подання позову 13.03.2015 р. курс гривні до дол. США складає 1 дол. США = 21, 55 грн.

Тобто, завдана відповідачем майнова шкода складає 12 930 грн. (600 дол. США*21,55 = 12 930 грн.).

Відповідно до положень ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже факти, встановлені вироком суду, який набрав чинності, а саме факт спричинення шкоди відповідачем встановлено вироком суду і не підлягає доказуванню за даною справою.

За вимог ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як зазначено в Постанові Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

У зв'язку з зазначеним, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди в повному обсязі, а саме 12 930 грн.

Що стосується позовних вимог, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди, судом встановлене наступне.

Положення ч. 1 ст. 1167 ЦК України зазначають, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода визначається незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у 10 000 грн., суд враховує вище викладене, ступінь вини відповідача, положення ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно з яким при визначенні розміру морального відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості, та дійшов висновку, що сума немайнового позову в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню в розмірі 3 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування йому майнової та моральної шкоди.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача суму у розмірі 12 930 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера, які не перевищують граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, а саме 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, що відноситься також до судових витрат та на підставі ст. ст. 79,85 ЦПК України підлягають задоволенню.

Оскільки позов задовольняється, а позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до положень ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. в частині вимоги майнового характеру та 243, 6 грн. в частині відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213 - 215, 224-227 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст. 22, 24, 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 12 930 грн., моральної шкоди - 3 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 487, 2 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його отримання.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон