АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4951/15 Справа № 200/5827/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія
20 серпня 2015 року
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2015 рік серпень 20 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :
головуючого - Бараннік О.П.,
суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,
при секретарі - Самокиша О.В..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гапа-Україна» на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гапа-Україна» про визнання недійсним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування шкоди, -
В С Т А Н О В И Л А :
У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАПА-Україна» про визнання недійсним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що в період роботи на зазначеному підприємстві , з травня місяця 2013 року і по грудень 2013 року заробітна плата їй не виплачувалася, а з січня місяця 2014 року - не нараховувалась зовсім.
Позивачка зазначала, що на вимогу директора підприємства ОСОБА_3 вона писала заяву на відпустку за свій рахунок без дати, оскільки ОСОБА_3 пообіцяла поставити дату сама, після виплати всієї заборгованості по заробітній платі, чого в дійсності нею так зроблено і не було.
Вийти на роботу позивачка не могла також, так як 23.01.2014 року офіс був опечатаний орендодавцями за несплату оренди.
Така ситуація спонукала колектив Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАПА-Україна» 27 січня 2014 року звернутися з заявою до міліції за місцем розташування підприємства щодо неправомірних дій директора вказаного товариства ОСОБА_3.
22 лютого 2014 року ОСОБА_3 на адресу позивачки було надіслано лист з повідомленням про те, що позивачка не зявляється на роботі з невідомої причини. В зазначеному листі позивачці пропонувалось негайно надати виправдувальні документи за дні відсутності на роботі, а 11 березня 2014 року позивачці поштою була надіслана трудова книжка з записом про її звільнення за пунктом 2 статті 41 КЗпП України за недовіру та нібито крадіжку якоїсь документації, з чим вона не погоджується, та у звязку з чим вимушена була звернутись з даним позовом до суду.
Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гапа-Україна» про визнання недійсним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди задоволені частково. Визнано незаконним звільнення позивачки 24.01.2014 року за пунктом 2 статті 41 КЗпП України. Визнано недійсним запис Товариства з обмеженою відповідальністю «Гапа-Україна» від 24.01.2014 року у трудовій книжці про звільнення позивачки. ОСОБА_2 поновлено на посаді менеджера оптової торгівлі Товариства з обмеженою відповідальністю «Гапа-Україна» з 24 січня 2014 року. Її відсутність на роботі у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Гапа-Україна» за період з січня 2014 року по 07 серпня 2014 року визнана як вимушений прогул і на її користь стягнута заробітна плата за період з травня 2013 року по квітень 2014 року, виходячи з розміру середньої заробітної плати 1 638 гривень 80 копійок за місяць у розмірі 18 026 гривень 80 копійок.
Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 року абзац 7 резолютивної частини вищезазначеного заочного рішення суду викладено у наступній редакції : «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гапа-Україна» на користь ОСОБА_2 заробітну плату за період з травня 2013 року по грудень 2013 року, виходячи з розміру середньої заробітної плати 1 638,80 грн. за місяць у розмірі 11 471, 60 грн.».
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року у рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2014 року виправлена описка і замість невірно зазначеної посади позивачки на яку вона була поновлена, а саме : «менеджер оптової торгівлі», була зазначена посада «менеджер по збуту».
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Гапа-Україна», посилаючись на незаконність та необґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції, просило його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Гапа-Україна» підлягає відхиленню, а заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2014 року залишенню без змін, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом постановив рішення про поновлення позивачки ОСОБА_2 на роботі та стягнення на її користь заробітної плати.
Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Гапа-Україна» про те, що поновлюючи позивачку ОСОБА_2 на роботі, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що надана нею копія трудової книжки до матеріалів справи не містить в собі ні дати, коли вона була прийнята на роботу, ні номеру наказу за яким вона була прийнята на роботу, ні на те, що за трудовою книжкою вона була прийнята на посаду менеджера по збуту, тоді коли в прохальній частині свого позову ОСОБА_2 просила поновити її на посаду завідуючої комори Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАПА-Україна», не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки як видно з тієї ж ксерокопії трудової книжки, наданої позивачкою до матеріалів справи, в ній дійсно міститься запис про прийом і звільнення позивачки з посади, яку вона займала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ГАПА-Україна», а відповідно до положень статті 48 КЗпП України та пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» з послідуючими змінами, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, покладається саме на керівника підприємства, установи, організації.
Крім того, з врахуванням посади, яку позивачка займала за трудовою книжкою та з якої була звільнена за наказом № 4/14-К від 24.01.2014 року , судом першої інстанції і було прийнято відповідне рішення про поновлення її саме на ту посаду.
За цих підстав не можуть бути прийняті до уваги і доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАПА-Україна» про те, що судом першої інстанції не встановлено на якій саме посаді працювала позивачка на момент її звільнення з неї.
Разом з тим, оскільки, за пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано лише у тому разі, коли до функціональних обовязків працівника входило безпосереднє обслуговування грошових коштів або товарних цінностей і він вчинив винні дії, які давали підстави для втрати довіря до нього з боку роботодавця, але які у наказі про звільнення позивачки посилань Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАПА-Україна» не наведено, і ніяких доказів про вчинення позивачкою таких винних дій матеріали справи в собі також не містять, звільнення позивачки з займаної посади за пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України законним та обґрунтованим визнано бути не може, що судом першої інстанції і було прийнято до уваги при вирішенні спору по суті.
Що стосується посилань Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАПА-Україна» про розгляд справи у відсутність представника товариства, то вони самі по собі також не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки згідно до частини 2 статті 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.
Таким чином, вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постанови рішення, яке відповідає вимогам закону.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гапа-Україна» відхилити.
Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.
Головуючий :
Судді :