АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/5987/14-ц Головуючий І інстанції - Сиротникова Р.Є.
Провадження: 22-ц/790/1529/15 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Сащенка І.С., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання договору застави недійсним, -

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 23 лютого 2007 року між нею та банком було укладено договір застави, у тексті якого вказано неіснуючий номер кредитного договору, що забезпечений заставою. Крім того оскаржуваним договором передбачено солідарну відповідальність заставодавця, як майнового поручителя разом із боржником щодо невиконання останнім умов кредитного договору, оскільки п. 2.1.5 договору передбачено право заставодержателя отримати відшкодування з іншого майна заставодержателя отримати відшкодування з іншого майна заставодавця, яке не виступає предметом застави по договору застави, у випадку, якщо сум, отриманих від реалізації предмету застави стане недостатньо для повного погашення зобов'язань заставодавця, що також є незаконним.

Просила визнати недійсним договір застави № 6/5/2007/908-3/229 від 23.02.2007 року, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір застави № 6/5/2007/908-3/229 від 23.02.2007 року, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Надра» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначили, що зазначення номеру кредитного договору 6/5/2007/980-К/28 у тексті договору застави є помилковим та не впливає на суть правовідносин, які виникли між сторонами. Судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, що мають істотне значення для справи, не надано юридичну оцінку правовідносинам сторін, договір застави відповідає вимогам чинного законодавства.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір застави № 6/5/2007/908-3/229 від 23.02.2007 року, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 01 жовтні 2014 року, зазначене рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог /а.с. 49-51/.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 року рішення апеляційного суду Харківської області від 01 жовтня 2014 року скасовано та справа передана на новий апеляційний розгляд /а.с. 76, 77/.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 року вказано, що за правилами ч. 1 ст. 584 ЦК України

у договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Проте, суд апеляційної інстанції у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів та заперечень сторін, не дослідив надані сторонами примірники оскаржуваних договорів й не надав відповідної правової оцінки їх розбіжностям, не встановив усіх дійсних обставин справи, що мають визначальне значення для правильного її вирішення, в достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню до них й відповідно дійшов передчасного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

При цьому, покладаючи в основу прийнятого рішення наданий відповідачем виправлений екземпляр договору застави, апеляційний суд не перевірив належність та допустимість такого доказу й не зазначив мотивів прийняття такого доказу, з урахуванням наявних розбіжностей у первісному варіанті договору застави та наданому варіанті під час апеляційного перегляду, суд не перевірив чи є виявлені суперечності опискою, чи іншою помилкою, допущеною сторонами при складанні договору, не з'ясував чи підлягає вона виправленню й яким чином.

За таких обставин ухвалене судом апеляційної інстанції судове рішення не можна вважати законним та обґрунтованим й воно підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 584 ЦК України у договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.2 ст. 27, ст. 131 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Відповідно до ст. 295 ЦПК України, особа, яка подає апеляційну скаргу, зобов'язана надати обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Згідно ст. 301 ЦПК України, суд вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд може досліджувати лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що договір застави №6/5/2007/980-3/229 від 13.02.2007 р. не відповідає вимогам закону, зокрема ч. 1 ст. 584, ч. 1 ст. 589 ЦК України, оскільки порушена його суть - він забезпечує зобов'язання за кредитним договором, що не є існує; договір застави передбачає відповідальність, яка не може бути встановлена для відповідача.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що 23 липня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 6/5/2007/840-К/228.

У забезпечення належного виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №6/5/2007/840-К/228, 23 липня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_1 було укладено договір застави № 6/5/2007/980-3/229.

При укладенні договору застави в тексті договору був зазначений номер кредитного договору інший, ніж номер кредитного договору, який був укладений з ОСОБА_2 Замість номера № 6/5/2007/840-К/228 був зазначений номер 6/5/2007/980-К/228.

Крім цього, у змісті договору застави п. 2.1.5. зазначено про відповідальність позивача крім заставленого майна, іншим майном, яке не виступає предметом застави по цьому договору, що свідчить про порушення при укладенні договору положень ч. 1 ст. 589 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначення номеру кредитного договору 6/5/2007/980-К/28 у тексті договору застави є помилковим та не впливає на суть правовідносин, які виникли між сторонами є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, в п. 1.1 договору застави приватним нотаріусом допущена описка у написанні номеру кредитного договору, а саме № 6/5/2007/980-К/228, тоді як між ОСОБА_3 та ВАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір № 6/5/2007/840-К/228 від 23.02.2007 року, яка в подальшому була виправлена, що підтверджується примірником договору, наданим суду апеляційної інстанції, представником ПАТ КБ «Надра».

Проте, в порушення вимог процесуального законодавства відповідачем в апеляційній скарзі не зазначено жодних причин неподання доказів до суду першої інстанції, не вказано поважні причини з яких докази не було подано до суду першої інстанції.

Наданий відповідачем доказ, - примірник договору із внесеними виправленням не є належним доказом, оскільки в договорі застави не зазначена дата виправлення, що дає підстави вважати, що виправлення були внесені вже після судового розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -