У х в а л а

іменем україни

16 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Касьяна О. П., Савченко В. О.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору на інформаційні послуги та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 26 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_5, у якому зазначав, що 18 серпня 2014 року він як фізична особа-підприємець уклав із відповідачем договір на інформаційні послуги, предметом якого є отримання останнім інформації про адреси житлових та нежитлових приміщень, що здаються в найм та розмір плати та у випадку найму одного з запропонованих йому приміщень, ОСОБА_5 за умовами договору зобов'язувався сплатити йому протягом 10 днів 50 % від суми щомісячної плати за найм приміщення. Проте, отримавши інформацію про нежитлове приміщення, розташоване по вул. В. Чорновала, 26 у м. Полтаві, відповідач спочатку погоджувався сплатити йому 5 тис. грн, проте пізніше зателефонував та повідомив, що приміщення йому не підходить. У подальшому йому стало відомо, що вказане приміщення ОСОБА_5 винаймається, тому вважає, що ним виконані всі умови договору, а відповідач відмовляється сплачувати за отримані послуги.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд розірвати договір на інформаційні послуги від 18 серпня 2014 року та стягнути з ОСОБА_5 на свою користь 5 тис. грн вартості наданих за договором послуг та 2 тис. грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2015 року позов задоволено.

Розірвано договір на інформаційні послуги, укладений 18 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 5 тис. грн за договором на інформаційні послуги, 2 436 грн витрат на правову допомогу та 243 грн 60 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 26 березня 2015 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2015 року в частині вирішення спору про стягнення витрат на правову допомогу змінено, зменшено стягнуту суму до 2 тис. грн.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, необхідно відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про розірвання договору на інформаційні послуги від 18 серпня 2014 року та стягуючи з відповідача на користь позивача 5 тис. грн вартості наданих за договором послуг, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивачем виконані умови договору на інформаційні послуги та надано інформацію щодо об'єктів нерухомості, які здаються в найм, однак відповідач у визначений договором строк не виконав своїх договірних зобов'язань та не оплатив вартості послуг.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу та зменшуючи стягнуту суму до 2 тис. грн, апеляційний суд правильно виходив із того, що саме таку суму витрат просив відшкодувати позивач.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2015 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Полтавської області від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

О. П. Касьян

В. О. Савченко