АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія
19 листопада 2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 рік листопад 19 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозитного вкладу, моральної шкоди, втраченої вигоди, процентів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів, посилаючись на те, що 13 грудня 2013 року між ним та ОСОБА_3 акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір-заяву №307231/8905/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті, відповідно до якого позивач вніс до вказаного банку на рахунок № 2635.4.10.24318.08 вклад у сумі 250 доларів США на строк до 18 грудня 2014 року, а банк зобовязався за час користування зазначеними коштами протягом визначеного в договорі строку нарахувати та виплатити проценти за ставкою 12% річних.

Також, 13 грудня 2013 року між позивачем та ОСОБА_3 акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» укладено інший договір-заяву №307231/8906/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс до вказаного банку на рахунок № 2635.3.10.24318.09 вклад у сумі 250 доларів США на строк до 18 грудня 2014 року, а банк зобовязався за час користування зазначеними коштами протягом визначеного в договорі строку нарахувати та виплатити проценти за ставкою 12% річних.

Окрім цього, 13 грудня 2013 року, між позивачем та ОСОБА_3 акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» укладено інший договір-заяву №307231/8907/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс до вказаного банку на рахунок № 2635.3.10.24318.10 вклад в сумі 250 доларів США на строк до 18 грудня 2014 року, а банк зобовязався за час користування зазначеними коштами протягом визначеного в договорі строку нарахувати та виплатити проценти за ставкою 12% річних.

В послідуючому, неодноразово, протягом дії строку зазначених договорів-заяв, позивач поповнював свої банківські вклади, в результаті чого загальна їх сума на момент закінчення дії договорів, тобто станом на 18 грудня 2014 року, склала 27 000 доларів США.

З причин неможливості виплатити кошти по закінченню строку укладених договорів-заяв, працівниками банку позивачеві було запропоновано укласти з банком новий договір про банківський строковий вклад (депозит) та перевести свої кошти на інший розрахунковий рахунок.

На виконання вказаної пропозиції 18 грудня 2014 року між позивачем і ОСОБА_3 акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір № 307231/31101/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США, відповідно до умов якого позивачем було внесено до банківської установи 23 000 долара США, але вже під 8.20% і на строк до 24 грудня 2014 року.

Після закінчення строку дії і цього договору, 29 грудня 2014 року між позивачем та ОСОБА_3 акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» укладено черговий договір № 307231/32257/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США, відповідно до умов якого позивач вніс на рахунок банку вже 24 700 доларів США під 8.20% на строк до 04 січня 2015 року, і за яким позивачем було отримано проценти за депозитним вкладом.

Однак, коли сплив строк дії і цього договору, який був автоматично пролонгований з 05 січня 2015 року до 11 січня 2015 року, і після чого позивачеві ОСОБА_3 акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» грошові кошти також не були повернуті, він вимушений був звернутись з даним позовом до суду.

Неодноразово уточнюючи свої позовні вимоги, позивач остаточно просив стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на свою користь 24 700 доларів США ; моральну шкоду оцінену ним у сумі 20 000 гривень ; втрачену вигоду у розмірі 3 000 доларів США ; індекс інфляції за невиплату грошових коштів за період з грудня 2014 року по липень 2015 року включно у сумі 3 902, 60 доларів США ; три проценти річних за період з грудня 2014 року по липень 2015 року включно в сумі 432,25 доларів США та понесені витрати по справі по оплаті юридичної допомоги при зверненні до суду, згідно наданих до справи квитанцій.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивача ОСОБА_2 стягнуто депозитний вклад у розмірі 24 700 доларів США, що по курсу долара до гривні складає 568 100 гривень та понесені витрати на послуги адвоката у сумі 300 гривень. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на недостатнє зясування фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення даної справи по суті та неналежну оцінку наданим сторонами доказам по справі у їх сукупності, просив зазначене рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції в частині стягнутого з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивача депозитного вкладу, що по курсу долара США до гривні складає 568 100 гривень зміні.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом, постановив рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, виходячи з наступного.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» .

Згідно з даним рішенням у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на 3 місяці з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені статтями 37 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до пункту 3 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі і не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку.

З огляду на викладене, доводи позивача ОСОБА_2 щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду в частині відмови у стягненні на його користь втраченої вигоди, індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань та трьох процентів річних від простроченої суми, підставою для скасування рішення суду, на думку судової колегії, бути не можуть.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи позивача про необґрунтованість відмови у стягненні на його користь моральної шкоди, що передбачено статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки моральна шкода стягується у відповідності до статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», за положеннями пункту 5 частини 1 якої, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

В той же час, оскільки між сторонами по справі договори про банківський строковий вклад (депозит) були укладені в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 статті 533 ЦК України, судова колегія вважає за можливе рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивача депозитного вкладу змінити, шляхом виключення з його резолютивної частини вказівки суду про те, що стягнутий депозитний вклад на користь позивача ОСОБА_2 по курсу долара до гривні складає 568 100 гривень.

За цих підстав і апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п. 4 ст. 309, ст.ст. 313 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року змінити, шляхом виключення з абзацу другого його резолютивної частини вказівки суду щодо відповідності стягнутого на користь ОСОБА_2 депозитного вкладу по курсу долара до гривні сумі, яка складає 568 100 гривень.

В іншій частині рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :