Справа № 361/41/15 Головуючий у І інстанції Маценко Н.П.
Провадження № 22-ц/780/2473/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 49 20.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

20 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Данілова О.М., Журби С.О., із участю секретаря Петленко І.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку,

В С Т А Н О В И Л А :

05 січня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, де просила стягнути із ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, та на неї в розмірі 1 000 грн., довічно.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що з відповідачем ОСОБА_2, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18 грудня 2000 року про що відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Броварської міської ради Київської області зроблено актовий запис № 332.

Від шлюбу у них народилась донька - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом першої групи з дитинства.

У зв'язку із характером хвороби, дитина повністю непрацездатна, потребує постійного стороннього догляду та лікування.

Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 200 грн., щомісячно, починаючи з 05 січня 2015 року і довічно.

В решті позову відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення про задоволення позову судом першої інстанції зазначені обставини, викладені у позові.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенння норм процесуального права при його ухваленні.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при постановленні рішення судом першої інстанції не враховано відсутність у позивача ОСОБА_3 права на звернення до суду.

Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким повністю відмовити в позові.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне відмовити у задоволенні заявлених апеляційних вимог, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 3, 7 ).

Шлюб між подружжям розірвано 24 листопада 1999 року, про що 18 грудня 2000 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Броварської міської ради Київської області зроблено актовий запис №332 ( а.с. 38 ).

ОСОБА_3 та її донька - ОСОБА_4 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27) .

З 17 вересня 2013 року ОСОБА_4, 1995 року народження, встановлена перша підгрупа «Б» інвалідності, інвалідність з дитинства з ураженням опорно-рухового апарату, довічно ( а.с. 8 ).

Згідно із довідкою до акта огляду МСЕК сер. КИО-1 №0420448, ОСОБА_4 потребує стороннього догляду ( там же ).

У зв'язку із цим, ОСОБА_4 знаходиться на обліку в УСЗН Броварської міської ради та отримує соціальну допомогу в розмірі 1 423,50 грн. ( а.с. 25 ).

При цьому, за досягненням повноліття ОСОБА_4, відповідач припинив сплачувати аліменти на її утримання ( а.с. 7 ).

Однак, донька відповідача є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги.

Унаслідок чого ОСОБА_3, яка проживає із дочкою, 05 січня 2015 року звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів ( а.с. 1-2 ).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, зазначені обставини та вимоги чинного законодавства врахував повністю, в т.ч. і про відсутність права позивача отримувати аліменти за вказаними у позові правовими нормами на своє утримання.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про часткове задоволення позову і ухвалив, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 182, 198-200 СК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-213 ЦПК України, законне та обґрунтоване рішення на підставі належних та допустимих доказів по справі.

Таким чином, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенння процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 55 ЦК України, ст.ст. 198 СК України, ст.ст. 3, 213 ЦПК України, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження в суді другої інстанції.

Інші зазначені в апеляції обставини, зокрема, про те, що у позивача відсутнє право на звернення до суду, статус опікуна чи піклувальника, можливість доньки звернення з вимогами до суду самостійно, на переконання апеляційного суду, правового значення для правильного вирішення спору не мають і не свідчать, у силу викладеного, про обґрунтованість апеляційних вимог.

Окрім цього, право на звернення позивача до суду встановлено положеннями ст. 199 СК України.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, а тому оскаржуване рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.М.Данілов

С.О. Журба