Справа № 192/2508/14
Провадження № 2/192/53/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 рокуСолонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Омелюх В.М.

при секретарі - Савчуковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Солоне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, з урахуванням уточнень до позовної заяви від 24 лютого 2015 року та від 18 березня 2015 року, звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 10 липня 2008 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Солонянське відділення №3002 та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1459/2 про надання останньому кредиту в сумі 150 000 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 22% річних та строком повернення кредиту до 09 липня 2018 року.

Відповідно до п.1.1 якого позивач передав відповідачеві грошові кошти, а відповідач згідно п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.3 зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та повернути кредит, своєчасно сплатити проценти за користування кредитом та комісійні винагороди на умовах та в строки, визначені договором, при цьому договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по договору, а у випадку невиконання або неналежного виконання на себе зобов'язань сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені договором. При виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених договором, згідно п.4.2.2 банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів і інших платежів за договором та стягнути заборгованість за договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідачем ОСОБА_1, як позичальником, несвоєчасно та не у повному обсязі виконувались взяті зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 19 лютого 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 485 625 гривень 05 копійок, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - в сумі 148 750 гривень 00 копійок, простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам в сумі 95 258 гривень 22 копійки, пені за порушення строків платежів за тілом кредиту в сумі 31 596 гривень 58 копійок, пені за порушення строків платежів за відсотками в сумі 63 104 гривні 16 копійок, неустойки в розмірі 0,05 % за ненадання документів на виконання п.5.4 кредитного договору - в сумі 75 гривень 00 копійок, неустойки в розмірі 25% від вартості іпотеки за не виконання п.7.3 іпотечного договору від 10 липня 2008 року - в сумі 56 481 гривня 25 копійок, штрафу в розмірі 10% від вартості невиконаного зобов'язання згідно іпотечного договору за невиконання п. 7.2 - в сумі 22 148 гривень 59 копійок, 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу - в сумі 8 440 гривень 34 копійок, 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків - в сумі 13 014 гривень 81 копійка, втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу - в сумі 18 357 гривень 50 копійок, втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати відсотків - в сумі 28 398 гривень 60 копійок.

Виконання позичальником ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором забезпечувалося порукою ОСОБА_2 згідно договором поруки №1 від 10 липня 2008 року, за яким поручитель відповідає по зобов'язаннях за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник, а поручителю, як і позичальнику банком 14 травня 2014 року направлялася вимога про погашення існуючої заборгованості, які після отримання боржниками залишилися без задоволення, у зв'язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості з боржника та його поручителя, оскільки відповідачі не виконали взятих на себе зобов'язань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування ними.

Згідно положень ст. 217 ЦПК України при постановленні рішення позивач просив суд вирішити питання про розстрочення виконання рішення суду боржниками на три роки з моменту ухвалення рішення суду, зобов'язавши їх погашати заборгованість за наступним графіком: з 01 квітня 2015 року до 01 грудня 2017 року щомісячно сплачувати по 6 000 гривень, з 01 січня 2018 року по 01 лютого 2018 року сплачувати щомісячно по 15 000 гривень, 01 березня 2018 року сплатити 16 008 гривень 22 копійки, а 02 березня 2018 року - 241 616 гривень 83 копійки.

Представник позивача в судовому засіданні 18 березня 2015 року позовні вимоги з урахуванням їх уточнень від 18 березня 2015 року підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, в тому числі за домовленістю між сторонами розстрочити сплату стягнутої за рішенням суду заборгованості на три роки, починаючи з 01 квітня 2015 року до 02 березня 2018 року за погодженим графіком.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судовому засіданні 18 березня 2015 року уточнені позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Прохали розстрочити сплату узгодженої сторонами заборгованості за укладеним погодженим графіком на три роки.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідачів, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно ст.610, ст.611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки.

Судом встановлено, що 10 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Солонянське відділення №3002, правонаступником якого є ПАТ "Державний ощадний банк України" (а.с.18-42) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1459/2 про надання останньому на споживчі цілі кредиту в сумі 150 000 гривень зі сплатою 22% річних за користування кредитом строком на 10 років з терміном остаточного погашення не пізніше 09 липня 2018 року зі сплатою протягом одного робочого дня з моменту підписання договору комісійної винагороди на користь банку в сумі 1 499 гривень та з укладанням договору іпотеки нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, смт Солоне, вул. Усенко, 86 і з умовою про укладення за власний рахунок на користь банку договору страхування предмету іпотеки (а.с.7-9).

Відповідно до п.1.1 договору банк як позикодавець зобов'язався передати позичальникові ОСОБА_1 грошові кошти, а відповідач згідно п.1.5 договору зобов'язався щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1 250 гривень та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з серпня 2008 року та здійснити останній платіж не пізніше 09 липня 2018 року, при цьому кошти у рахунок погашення кредиту та сплати процентів за його користування, повинні зараховуватися у черговості встановленій в п. 1.7 договору (а.с.7), а відповідно до п. 3.4 договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором або невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або майновим поручителем будь-яких зобов'язань за іпотечним договором (а.с.8).

За порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення (п. 5.2), сплатити неустойку в розмірі 0,05% від суми кредиту за ненадання документів, що передбачені умовами кредитного договору (п.5.4), а згідно п. 7.8 договору сторони домовилися про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобов'язань позичальника в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, що не суперечить вимогам ст.257 ЦК України, відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно положень п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, в тому числі позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), при цьому відповідно до ст.259 ЦК України встановлена законом позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін.

Судом встановлено, що виконання позичальником ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором забезпечувалося договором поруки №1 від 10 липня 2008 року, укладеним між банком та відповідачем ОСОБА_2 як поручителем, за якими остання відповідає по зобов'язаннях за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник (а.с.10). Обов'язок у поручителя виконати за кредитним договором зобов'язання за позичальника настає після отримання поручителем повідомлення банку згідно п.п.2.4,2.5,6.1 договору поруки, а відповідно до п. 3.3. цього договору у разі невиконання або неналежного виконання поручителем зазначених зобов'язань, поручитель сплачує на користь кредитора штраф в розмірі 10% від суми несплаченого платежу.

Також судом встановлено, що виконання позичальником ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором забезпечувалося договором іпотеки від 10 липня 2008 року, укладеним між банком та ОСОБА_1, який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Супруненко А. М. за реєстровим №3824 та накладено заборону № 56 на відчуження предмету іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1, з визначенням його вартості в сумі 225 925 гривень (а.с.92-94). Відповідно до п.п.7.2,7.3 цього договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань, передбачених в п. 3.3 договору іпотеки, іпотекодавець зобов'язаний сплатити на користь банку штраф в розмірі 10% вартості невиконаного зобов'язання, відшкодувати понад неустойку спричинені збитки в повному обсязі, а також неустойку в розмірі 25% вартості предмета іпотеки (а.с.94).

Судом встановлено, що банк як позикодавець належним чином виконав умови кредитного договору та надав відповідачу ОСОБА_1 як позичальнику кредит в сумі 150 000 гривень, що не заперечували відповідачі як в судовому засіданні, так і в письмових запереченнях на позовну заяву (а.с.69-71), а відповідач ОСОБА_1 порушував умови кредитного договору та не виконував належним чином зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користуванням ним, у зв'язку з чим позивачем на адресу як позичальника так і його поручителя були направлені вимоги про дострокове повернення кредиту від 14 травня 2014 року (а.с.11, 13), які були ними отримані, про що свідчать підписи "ОСОБА_2" у бланках рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.12,14), але і після цього ні позичальник, ні поручитель не виконав зобов'язань за кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 150 000 гривень, але в порушення умов кредитного договору не виконав взяті на себе грошові зобов'язання, не виплатив в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту, відсотки та інші передбачені договором платежі, не надав доказів укладання договору страхування предмету іпотеки відповідно до вимог п. 1.4.3 кредитного договору та п. 3.3.9 договору іпотеки, а вказане свідчать про істотне порушення позичальником ОСОБА_1 в односторонньому порядку умов укладеної угоди, а також умов договору іпотеки, які нерозривно пов'язані між собою.

Статтею ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положеннями статті 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, а згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Судом встановлено, що відповідно до розділу 2 укладеного договору поруки № 1 від 10 липня 2008 року, якщо боржник не в змозі вчасно здійснити черговий платіж у відповідності з кредитним договором, боржник письмово повідомляє про це поручителя та кредитора не пізніш ніж за три дні до моменту настання строку платежу, а після отримання такого повідомлення поручитель має право не пізніше настання строку виконання зобов'язання сплатити кредитору суму боргу шляхом перерахування її на рахунок кредитора. Згідно п. 2.5 договору поруки поручитель зобов'язується протягом п'яти календарних днів з моменту отримання повідомлення кредитора або боржника про прострочення сплати платежу виплатити несплачену боржником суму кредитору, а п. 4.1 договору поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором, а також якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки судом було встановлено, що банк звертався до поручителя з вимогою про дострокове повернення суми кредиту, сплати процентів та інших платежів за кредитним договором №1459/2 від 10 липня 2008 року в межах строків, передбачених договором поруки та звернувся до суду з позовом до поручителя в межах строків, передбачених ЦК України, а поручителем така вимога була отримана 17 травня 2014 року (а.с.13,14) проте залишена без задоволення, то вимоги про солідарне стягнення суми заборгованості підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Внаслідок порушення позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору та договору іпотеки від 10 липня 2008 року за розрахунком позивача у відповідача ОСОБА_1 (а.с.99) станом на 19 лютого 2015 року виникла заборгованість в загальній сумі 485 625 гривень 05 копійок, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - в сумі 148 750 гривень 00 копійок, простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам в сумі 95 258 гривень 22 копійки, з пені за порушення строків платежів за тілом кредиту в сумі 31 596 гривень 58 копійок, пені за порушення строків платежів за відсотками в сумі 63 104 гривні 16 копійок, неустойки в розмірі 0,05 % за ненадання документів, а саме договору страхування предмету іпотеки, на виконання п.5.4 кредитного договору в сумі 75 гривень 00 копійок, неустойки в розмірі 25% від вартості іпотеки за не виконання п.7.3 іпотечного договору від 10 липня 2008 року в сумі 56 481 гривня 25 копійок, штрафу в розмірі 10% від вартості невиконаного зобов'язання згідно іпотечного договору за невиконання п. 7.2 цього договору в сумі 22 148 гривень 59 копійок, нарахованих 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу в сумі 8 440 гривень 34 копійок, нарахованих 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 13 014 гривень 81 копійка, нарахованих втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу в сумі 18 357 гривень 50 копійок, нарахованих втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати відсотків в сумі 28 398 гривень 60 копійок, які підлягають солідарному стягненню з відповідачів, якими було порушено як умови кредитного договору та договору іпотеки, так і договору поруки, що дає право банку в разі несплати божниками заборгованості за кредитом після направлення письмової вимоги про дострокове повернення кредиту на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за рішенням суду, тобто в примусовому порядку.

Щодо клопотання позивача про розстрочку виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором на три роки, починаючи з 01 квітня 2015 року до 02 березня 2018 року, та зобов'язання відповідачів сплачувати стягнену судом заборгованість за наступним графіком: з 01 квітня 2015 року до 01 грудня 2017 року сплачувати по 6 000 гривень щомісячно, з 01 січня 2018 року по 01 лютого 2018 року - по 15 000 гривень щомісячно, 01 березня 2018 року сплатити 16 008 гривень 22 копійки, а 02 березня 2018 року - 241 616 гривень 83 копійки, то суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України, у п. 37 постанови № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" відповідно до статті 217 ЦПК України, визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні.

Верховний Суд України у п. 10 Постанови "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26 грудня 2003 року № 14 вказує, що суду при вирішенні заяв сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які визначає суд, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо), при цьому Верховний Суд України не дає чітких роз'яснень щодо цих підстав, підкреслюючи роль судового розсуду в оцінці цих обставин.

Аналогічне положення міститься і в ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" - відстрочка або розстрочка виконання рішення допускається лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, або роблять його неможливим. Розстрочка - спосіб виконання зобов'язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановленими наперед.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 хворіє на гіпертонічну хворобу та цукровий діабет ІІ типу (а.с.63), його лікування потребує значних витрат, що суд визнає за особливий характер обставин, які ускладнюють або виключають виконання рішення, а позивач з власної ініціативи звернувся до суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, графік було погоджено сторонами до розгляду цього клопотання судом, у зв'язку з чим така заява підлягає задоволенню, оскільки закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об'єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб, при цьому суд враховує, що сума заборгованості за спірним кредитом є значною, а період розстрочення не перевищує строку дії кредитного договору, протягом якого боржник повинен був повернути кредит, сплати проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені укладеним між сторонами кредитним договором, договором іпотеки та договором поруки.

Тобто, на думку суду наявність у боржника вказаних захворювань та його матеріальний стан може вважатися винятковим випадком, а розстрочка виконання рішення строком на три роки з оплатою для погашення заборгованості щомісячно з 01 квітня 2015 року до 01 грудня 2017 року - по 6 000 гривень, з 01 січня 2018 року по 01 лютого 2018 року - по 15 000 гривень, 01 березня 2018 року - 16 008 гривень 22 копійки, а 02 березня 2018 року - 241 616 гривень 83 копійки може гарантувати сплату боргу відповідачами впродовж усього цього строку та виконання рішення суду в межах строку дії кредитного договору.

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що необхідно достроково стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 485 625 гривень 05 копійок, яка склалася на день розгляду справи судом, з наданням розстрочки виконання судового рішення в цій частині терміном на три роки починаючи з 01 березня 2015 року по 02 березня 2018 року, а також у зв'язку з задоволенням позову на користь позивача з відповідачів необхідно стягнути в рівних частках з кожного витрати по сплаті судового збору при зверненні з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258,526-530, 536, 543, 549-551, 553-559, 572-593, 598, 610-615, 624, 625, 638-654, 1046-1056-1 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 57, 60, п.6 ч.3 ст.79, 88, 209, 212-215, 217 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" за кредитним договором №1459/2 від 10 липня 2008 року прострочену заборгованість по кредиту в сумі 148 750 (сто сорок вісім тисяч сімсот п'ятдесят) гривень 00 копійок, прострочену заборгованість по нарахованим відсоткам в сумі 95 258 (дев'яносто п'ять тисяч двісті п'ятдесят вісім) гривень 22 копійок, пеню за прострочення платежів по тілу кредиту в сумі 31596 (тридцять одна тисяча п'ятсот дев'яносто шість) гривень 58 копійок, пеня за порушення строків платежів за відсотками в сумі 63104 (шістдесят три тисячі сто чотири) гривні 16 копійок, неустойку в розмірі 0,05 % за ненадання документів за виконання п.5.4 кредитного договору в сумі 75 (сімдесят п'ять) гривень 00 копійок, неустойку в розмірі 25% від вартості іпотеки за невиконання п.7.3 іпотечного договору в сумі 56481 (п'ятдесят шість тисяч чотириста вісімдесят одну) гривню 25 копійок, штраф в розмірі 10% від вартості невиконаного зобов'язання згідно іпотечного договору за не виконання п.7.2 в сумі 22148 (двадцять дві тисячі сто сорок вісім) гривень 59 копійок, 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу та процентів в сумі 21455 (двадцять одна тисяча чотириста п'ятдесят п'ять) гривень 15 копійок, витрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу та процентів в сумі 46756 (сорок шість тисяч сімсот п'ятдесят шість) гривень 01 копійка, а всього - 485625 (чотириста вісімдесят п'ять тисяч шістсот двадцять п'ять) гривень 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з кожного витрати по сплаті судового збору в сумі по 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) гривень 00 копійок.

Після набрання рішенням суду законної сили розстрочити виконання судового рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №1459/2 від 10 липня 2008 року в сумі 485625 (чотириста вісімдесят п'ять тисяч шістсот двадцять п'ять) гривень 05 копійок терміном на 3 (три) роки, починаючи з 01 березня 2015 року по 02 березня 2018 року, зобов'язавши боржників ОСОБА_1, ОСОБА_2 для повного погашення заборгованості по кредитного договору сплачувати: 01 квітня 2015 року, 01 травня 2015 року, 01 червня 2015 року, 01 липня 2015 року, 01 серпня 2015 року, 03 вересня 2015 року, 01 жовтня 2015 року, 01 листопада 2015 року, 02 грудня 2015 року, 01 січня 2016 року, 01 лютого 2016 року, 01 березня 2016 року, 01 квітня 2016 року, 01 травня 2016 року, 02 червня 2016 року, 01 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 01 вересня 2016 року, 01 жовтня 2016 року, 03 листопада 2016 року, 01 грудня 2016 року, 01 січня 2017 року, 02 лютого 2017 року, 01 березня 2017 року, 01 квітня 2017 року, 03 травня 2017 року, 01 червня 2017 року, 01 липня 2017 року, 03 серпня 2017 року, 01 вересня 2017 року, 01 жовтня 2017 року, 02 листопада 2017 року, 01 грудня 2017 року по 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок щомісячно; 01 січня 2018 року та 01 лютого 2018 року по 15000 (п'ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок щомісячно, 01 березня 2018 року - 16008 (шістнадцять тисяч вісім) гривень 22 копійки, 02 березня 2018 року - 241616 (двісті сорок одна тисяча шістсот шістнадцять тисяч) гривень 83 копійки.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 23 березня 2015 року.

Головуючий: суддя