АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1690/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції та процентів від простроченої суми, моральної шкоди, вивчивши матеріали справи,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 9 квітня 2015 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції та процентів від простроченої суми, моральної шкоди.

В позові зазначав, що він, згідно усного договору позики, позичив кошти відповідачці, на підтвердження цього факту ОСОБА_7 видала розписку, але до цього часу кошти в сумі 10 500 грн. не повернула.

Позивач вказував, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачка зобовязана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, що становить 315 грн.

З урахуванням зазначеної норми сума боргу ОСОБА_7 перед позивачем з урахуванням індексів інфляції станом на 30 травня 2014 р. становить 10 500 грн. х (103,8 х 100,1 х 100,4 х 100,8 х 102,4 х 101,9 х 101,9 х 100,3 х 103,1 х 105,3 х 110,8 х 109,6 ) індекси інфляції за період з травня 2014 року по травень 2015 року = 14 180 грн.

Тому позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 14 180 грн., проценти за весь час прострочення в сумі 315 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 500 грн.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати та ухвалити по справі нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказував, що в позові помилково був вказаний індекс інфляції в сумі 14 180 грн., хоча насправді ця сума складає 15 240 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення проти доводів апеляційної скарги відповідачки та її представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду повинно бути скасовано і у справі ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_6 виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6, суд виходив з того, що відповідачем (очевидно позивачем) не надано суду жодного доказу отримання відповідачкою будь-яких коштів як позики, а правових підстав для стягнення з відповідачки процентів за користування позикою не вбачається, оскільки такі умови не були предметом договірних зобовязань при отриманні позики.

Однак, погодитися з такими висновками суду колегія суддів в повній мірі не може виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із положеннями ст. 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із вимогами ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобовязанням.

Заміна боргу позиковим зобовязанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст. 1047 цього Кодексу).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами в ході розгляду справи в апеляційному суді, що відповідачка 22 лютого 2013 р. позичила у позивача 25 000 грн., які зобовязалася повернути протягом трьох років по 700 грн. щомісячно, починаючи з березня 2013 р., про що видала йому письмову розписку (а. с. 23).

30 травня 2014 р. ОСОБА_7 достроково повернула ОСОБА_6 25 000 грн., про що свідчить власноручна написана останнім розписка (а. с. 22).

В цей же день, 30 травня 2014 р., відповідачка видала позивачу іншу письмову розписку про те, що вона повинна виплатити йому 10 500 гривень процентів за рік користування його коштами. Строк такої виплати у розписці зазначено не було.

Від виплати ОСОБА_6 вказаної суми боргу відповідачка відмовляється, хоча і не заперечує вчинення нею такої розписки, посилаючись на те, що написала цю розписку під психологічним тиском з боку позивача.

При цьому ОСОБА_7 не надала суду жодних доказів з приводу психологічного впливу на неї з боку ОСОБА_6

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що до правовідносин сторін, що виникли, підлягають застосуванню вимоги ст. ст. 1053, 1047 ЦК України про новацію боргу у позикове зобовязання та про стягнення з відповідачки на користь позивача суми боргу в сумі 10 500 грн.

В іншій частині вимоги ОСОБА_6 про стягнення з відповідачки на його користь коштів на підставі ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають з тих підстав, що за договором позики від 22 лютого 2013 р. ОСОБА_7 виплатила позику достроково, а у розписці від 30 травня 2014 р. строк виплати 10 500 грн. встановлений не був. Доказів про те, що позивач звертався до відповідачки з вимогою про виплату вказаної суми боргу до подачі позову до суду, останній суду не надав.

Отже, позивач не довів, що відповідачка прострочила виконання грошового зобовязання, тому підстав для стягнення з неї суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми боргу не вбачається.

Не ґрунтуються на вимогах закону чи договірних зобовязаннях і вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь моральної шкоди.

З відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та 121 грн. 80 коп. за розгляд справи в апеляційному суді, оскільки позивач при подачі позову та при подачі апеляційної скарги судовий збір не сплачував, звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи, що має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково, рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції та процентів від простроченої суми, моральної шкоди скасувати.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції та процентів від простроченої суми, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 10 500 (десять тисяч пятсот) грн. боргу.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 365 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :