Провадження № 2/470/289/15
Справа № 470/821/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого: судді Орлової С.Ф.,

при секретарі Михалюк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 26.01.2011 року на підставі договору банківського обслуговування BL_ЖГ00009808 відповідачці було надано кредит в сумі 10000 грн. строком до 26.01.2014 року зі сплатою 20% річних за користування кредитом. В порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобовязання належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 08 серпня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 50562 грн. 99 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Представник позивача ОСОБА_3 (за довіреністю) в судове засідання не зявився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилась, до суду направила заперечення проти позову, в яких позовні вимоги визнала частково, просила застосувати наслідки спливу річного строку позовної давності до вимог банку про стягнення пені, та відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_4 (за довіреністю) до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні.

Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та представника відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, а відповідач не зявилась у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

Судом встановлено, що 26 січня 2011 року між сторонами було укладено договір банківського обслуговування № BL_ЖГ00009808 (далі Договір), за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 10000 грн. на поточні потреби, строком до 26.01.2014 року, зі сплатою 20,00% річних та щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 1,50 % від суми кредиту. За умовами кредитного договору (п.п.2,5,1; 2,5,2) відповідач зобовязалась сплачувати кредит рівними щомісячними (ануїтетними) платежами до 26 числа кожного місяця, поповнюючи свій поточний рахунок у валюті кредиту, шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням у сумах не менших сум чергового погашення відповідної частини кредиту та процентів, встановлених у Графіку, що є додатком до договору. Сплачувати щомісячну комісію за обслуговування кредиту та згідно п.4.3 розділу 4 Договору у випадку прострочення сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком додатково сплатити Банку пеню - 0,50% від суми невиконаних боргових зобовязань (а.с.6-15).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений договором строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Статтями 526, 612, 625 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором наданого позивачем, відповідач станом на 08 серпня 2015 року має заборгованість в сумі 50562 грн.99 коп. яка складається: 5304 грн. 43 коп. заборгованості за кредитом; 3125 грн. 32 коп. заборгованості за відсотками; 2550 грн. - заборгованості за комісією за управління кредитом та 39583 грн. 24 коп. заборгованості за пенею (а.с.4-5).

Таким чином, оскільки відповідачка з вересня 2012 року припинила виконувати взяті на себе зобовязання за кредитним договором, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 5304 грн.43 коп., заборгованість за відсотками в сумі 3125 грн. 32 коп. та заборгованість за комісією 2550 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки пені у розмірі 39 583 грн. 24 коп., то вони підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну тривалістю у три роки і спеціальну.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Оскільки умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Аналіз норм ст. 266 ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Зазначені правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116цс13 та від 19 березня 2014 року № 6-20цс14, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

На підставі наведеного вище, враховуючи заяву відповідачки про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені (а.с.49), суд доходить висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня лише за останні 12 місяців перед зверненням позивача до суду, що складає 20894 грн. 34 коп. (а.с.57-58).

Частиною третьою ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення. Суд доходить висновку, що розмір пені є неспівмірним з розміром основного боргу, який складає - 10 979 грн. 75 коп., оскільки фактично вдвічі перевищує його. Крім цього, з розрахунку заборгованості слідує, що відповідачка намагалася сплачувати кредит, однак її майновий стан погіршився у звязку з хворобою, яка потребує лікування та витрат, що підтверджується випискою з її медичної карти, за довідкою про склад сім'ї вона проживає разом з чоловіком, який є інвалідом третьої групи (а.с.51-53). На думку суду, зазначені обставини мають значення та є істотними в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України, а тому розмір неустойки слід зменшити з 20894 грн. 34 коп. до 6000 грн.

На підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача в дохід держави судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованість на 08 серпня 2015 року за кредитним договором №BL_ЖГ00009808 від 26 січня 2011 року в розмірі 16979 (шістнадцять тисяч дев'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 75 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 5304 грн. 43 коп., 3125 грн. 32 коп. - заборгованість за відсотками; 2550 грн. заборгованість за комісією ; 6000 грн. пені.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. на розрахунковий рахунок 0065, , одержувач Управління державної казначейської служби України в Березнегуватському районі Миколаївської області, код 2203001, МФО 826013.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. Ф. Орлова