Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/5955/14 Головуючий у І інстанції: Марченко Н.В.
Провадження № 22-ц/778/2858/15 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В. Маловічко С.В.

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

03.12.2014р. позивачка ОСОБА_2 подала до суду позовну заяву до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, та 1/6 частки на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого народила двох дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 На теперішній час вона внаслідок агресивної поведінки відповідача проживає окремо від нього, діти перебувають на її утриманні, тому просила стягнути аліменти на утримання дітей та матері.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.н., та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.н., у розмірі ? частини від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 03.12.2014р. і до повноліття дітей.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 03.12.2014р. і до досягнення дитиною - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.н., трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Допущено негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто в дохід держави з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243 гри. 60 кой.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в

якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила його змінити, стягнувши на дітей аліменти в розмірі ? частини від всіх видів доходів, а на своє утримання - в розмірі ? частини.

Відповідач рішення суду не оскаржив, а отже погодився із розміром стягнутих з нього аліментів.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат позивача - Аворник Л. В. наполягала на задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на замалий розмір аліментів, визначений судом на двох дітей та матір.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти апеляційної скарги, вказуючи, що не являється біологічним батьком меншої дитина - ОСОБА_5, але доказів на підтвердження цих обставин апеляційному суду не надав.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.н., що підтверджено ксерокопіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 2-3). Позивач ОСОБА_2 знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Діти проживають з матір'ю, знаходяться на її утриманні, що визнається сторонами.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 та стягуючи з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 03.12.2014 року до повноліття дітей, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як батько дітей зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття.

Стягуючи на користь позивача ОСОБА_2 на її утримання кошти у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з 03 грудня 2014 року до досягнення ОСОБА_5 трирічного віку, суд керувався вимогами ч.2 ст. 84 СК України, якою передбачено право дружини на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд врахував всі обставини, передбачені ст. 182 СК України для визначення розміру аліментів, зокрема, матеріальний стан як позивача, так і відповідача, і дійшов висновку, що відповідач, хоча і не працевлаштований на теперішній час, але є працездатним та перебуває на обліку в центрі зайнятості. Отже, тимчасова відсутність роботи не звільняє його від утримання своїх дітей та непрацездатної через знаходження у декретній відпустці дружини.

Крім того, відповідач в судовому засіданні апеляційного суду пояснював, що має професію слюсара-ремонтника та має підроботки.

Також з»ясовано, що відповідач не має на утриманні інших осіб, аліменти на будь-яких інших осіб не сплачує.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 встановлені діагнози: псоріаз, асцит та хронічний гепатит ( а.с. 29-37), а тому стан його здоров»я є незадовільним, та він потребує витрат на лікування.

Судова колегія вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 212-124 ЦПК України, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

Судом вірно застосовані норми ст. ст. 180, 181, 182 СК України відповідно яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, колегія вважає, що підстав для визначення аліментів на утримання дітей та дружини в більшому розмірі, ніж визначив суд, колегія на теперішній час не вбачає.

Проте, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із сторін, вони не позбавлені права звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів у відповідності до вимог ст. 192 СК України.

Враховуючи наведене, колегія дійшла висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування або зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Маловічко С.В.