РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 р. м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого- судді Домусчі Л.В.,

при секретарі - Герасименко Ю.С.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання м.Одеси» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду в жовтні 2014р. з позовом до КП «Теплопостачання м.Одеси» про визнання звільнення незаконним і про поновлення на роботі на посаді оператора газової котельної, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди у сумі 10 000 грн. позовні вимоги обґрунтувала тим, що про своє звільнення вона дізналась з відповіді від 10.10.2014р. на своє звернення , проте вона вважала що вона працює та тимчасово знаходиться на лікарняному, заяв про звільнення позивачка не писала. Також в обґрунтування моральної шкоди вона зазначила що її безпідставно позбавили права на отримання заробітку, внаслідок чого була вимушена прикладати зусилля для організації свого життя.

В судовому засіданні представник позивачки- ОСОБА_2., діючий по довіреності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, при цьому зазначив, що вважає наказ про її звільнення від 10.04.2014р. незаконним, так як вважає. що позивачка працювала на постійній основі, а саме : пів року - на одній посаді оператора котельної, а потім інші пів року- на іншій посаді, її постійно переводили з посади на посаду. Крім того позивачку було звільнено в період її знаходження на лікарняному.

Представник відповідача -Романюк Г.С., діюча по довіреності, позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на слідуючи обставини: діяльність КП «Теплопостачання м.Одеси» у зв'язку зі специфікою роботи підпадає під дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та носить сезонний характер і робітники працюють в період опалювального сезону, тому і трудовий договір з позивачкою є строковим, про що свідчить її особиста заява та такі відносини підпадають під дію ч.1 ст.21 , 24 , п.2 ст.36 КЗпП України. підстави ж моральної шкоди є необґрунтованими. всі виплати за листки її непрацездатності були оплачені відповідно до законодавства. Трудову книжку вона отримала особисто в період розгляду справи, так як на неодноразові листи вона не приходила її отримати.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає часткову задоволенню з слідуючих підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працювала в КП «Теплопостачання м.Одеси» на посаді оператора котельної ІІІ розряду на котельній по вул.Топольова,27 з 06.09.2013р..

Згідно листків непрацездатності вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в період з 26.02.2014р. по 20.03.2014р., з 26.02.2014р. по 22.04.2014р., та який продовжено з 23.04.2014р. по 22.05.2014р.,, та з 23.05.2014р. по 19.06.2014р., з 20.06.2014р. по 24.07.2014р., з 25.07.2014р. по 21.08.2014р.,, з 22.08.2014р. по 18.09.2014р., з 19.09.2014р. по 26.09.2014р.,

З заяви ОСОБА_1 від 10.09.2014р. на начальника територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області вбачається. що вона з 26.02.2014р. знаходиться на лікуванні, та з цієї дати вона відправила відповідачу всі листки непрацездатності поштою, але їй повідомили що вони лише частково оплачені, так як сезонним робітникам оплачують лікарняні не більше 75 днів.

З відповіді територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області від 16.09.2014р. №15-01108/5877-034 ОСОБА_1 (а.с. 8-9) вбачається для застрахованих осіб, які працюють на умовах трудового договору і робота яких не пов'язана із сезонним характером виробництва та не має тимчасового характеру, розрахунковим періодом для виплати лікарняних є останні 6 календарних місяців (с 1 по 1 число), що передують місяцю, у якому стався страховий випадок.

23.09.2014р. позивачка звернулась з заявою про причини невиплати їй коштів за лікарняними листками.(а.с.11).

Згідно відповіді КП від 01.10.2014р. повідомляється, що позивачка працювала як тимчасовий робітник (прийнята на період роботи до закінчення опалювального сезону), тому комісія по соцстраху керувалась при нарахування за лікарняними ст. 23 ч.2 Закону України №2240.(а.с12)., тому їй нарахували за листками непрацездатності за період з 18.02.20014р. по 03.05.2014р.(не більш ніж за 75 кал. днів). Сторони не заперечували факт оплати за лікарняні за 75 кал. днів.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 від 06.09.2013р. на ім'я в.о. директора КП «Теплопостачання м.Одеси» вона просила її прийняти на роботу оператором котельної ІІІ розряду на котельню по вул.Топольова,27 за строковим трудовим договором на опалювальний сезон на 2013-2014рр..(а.с.34).

Згідно наказу КП «Теплопостачання м.Одеси» №216 від 01.10.2013р. «Про початок опалювального сезону 2013-2014» з 02.10.2013р. наказано укомплектувати обслуговуючий персонал котельної згідно штатного розкладу. на опалювальний сезон.

Наказом КП «Теплопостачання м.Одеси» від 02.10.2013р. №1088-к ОСОБА_1 прийнята з 02.10.2013р. по строковому трудовому договору на опалювальний період оператором котельної ІІІ розряду на котельній по вул.Топольова,27 екплуатаційно-ремонтного району №5 з оплатою по часовій тарифній ставки 10,31 грн/год.(а.с.36-37).

Наказом КП «Теплопостачання м.Одеси» №80 від 10.04.2014р. завершено опалювальний сезон з 11.04.2014р.(а.с.39).

Наказом КП «Теплопостачання м.Одеси» №356-к від 10.04.2014р. ОСОБА_1 звільнено з посади оператора котельної ІІІ розряду на котельній по вул. Топольова,27 екплуатаційно-ремонтного району №5 10.04.2014р. у зв'язку з закінченням строку трудового договору по ст.36 п.2 КЗпП України. При цьому також нарахована компенсація за невикористану відпустку 13 днів. (а.с.40-41).

Згідно штатного розкладу на 2014р. на постійній основі на котельній за адресою вул.Топольова,27 значиться 1 штатна одиниця - апаратчик хімводоочищення 2 розряду, в опалювальний період передбачено 5 штатних одиниць оператора котельної 3 розряду.

З трудової книжки позивачки вбачається, що вона з 15.10.2012р. була переведена оператором котельної 3 розряду на опалювальний період та 14.04.2013р. була звільнена у зв'язку з закінченням строку трудового договору., а з15.04.2013р. прийнята сторожем ЕРР №5 на ремонтний період без НВС та звільнена 01.10.2013р. у зв'язку з закінченням строку трудового договору, а потім з 02.10.2013р.- прийнята по срочному трудовому договору оператором котельної 3 розряду на котельню №5 на опалювальний період.

та звільнена 10.04.2014р. у зв'язку з закінченням строку трудового договору, наказ №356-к від.10.04.2014р.(а.с45-. 49).

З пояснень сторін в судовому засіданні позивачка отримала свою трудову книжку в відділі кадрів підприємства в період розгляду справи у суді.

Враховуючи зазначене суд вважає що твердження позивача та її представника про те що позивачка працювала згідно трудового договору на невизначений строк, є безпідставними.

Згідно зі ст. 24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. ( п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.1992, № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів").

Згідно з ч. 2 ст. 23 КЗпП (в редакції від 19 січня 1995 року) трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами,

Тобто роботодавець (як одна зі сторін трудового договору) має право пропонувати укладення строкового трудового договору (в тому числі його особливої форми - контракту) у випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до п. 3 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв, в т. ч. міжопалювалого періоду для систем опалення.

У відповідності до статті 5 Закону України "Про теплопостачання" регулювання відносин у сфері теплопостачання має особливості, визначені цим Законом, Ці особливості викликані такими об'єктивними умовами функціонування систем теплопостачання, зокрема, особливим статусом суб'єктів природних монополій, який мають деякі суб'єкти господарювання у сфері теплопостачання.

Згідно з абзацом 7 ст. 13 Закону України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 N 2633-IV, встановлення для відповідної територіальної громади в порядку і межах передбачених законодавством, регулювання діяльності суб'єктів відносин у сфері теплопостачання в межах, віднесених до відання відповідних рад; тарифів на теплову енергію, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності, крім тарифів на теплову енергію, що виробляється на установках комбінованого виробництва і електричної енергії, віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування.

Згідно ст.19 Закону 2633-ІV Діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватись суб'єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів.

З наказу КП «Теплопостачання м.Одеси» №216 від 01.10.2013р. «Про початок опалювального сезону 2013-2014рр» вбачається. що цей наказ видано на підставі розпорядження Одеського міського голови №1048-01р від 01.10.2013р. «Про початок опалювального сезону 2013-2014р.р.».

Таким чином КП «Теплопостачання м.Одеси» у зв'язку зі специфікою роботи, відповідно до законодавства, має право укладати з працівниками трудові договори на певний строк- строк опалювального періоду ( приблизно на 6 місяців) та на меж опалювальний строк.

Отже, трудові договори, які укладено з працівниками на підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 23 КЗпП України, належать до строкових трудових договорів.

Відповідно до пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України підставою припинення трудового договору є, зокрема, закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Крім того, припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов'язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Виходячи з цих обставин, суд вважає правильним застосування відповідачем норм ст. 36 п. 2 КЗпП України для звільнення позивача.

Відповідно до п.17. Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992, № 9 Правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку.

Таким чином суд вважає необгрнутованими посилання представника позивача на порушення роботодавецм вимог ч.3 ст.40 КЗпП України оскільки заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності не допускається лише з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, однак у справі, що розглядається, звільнення відбулося у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору.

Тому позовні вимоги про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню.

Виходячи з того, що суд прийшов до висновку про законність дій відповідача при звільненні позивача, підстави для задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди відсутні.

Керуючись ст..ст. 10, 15, 58, 60,61, 88, 209, 212,-214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 10,15,16, 23, ЦК України, ст.ст.1,2, 3, 4, 21 ,ч.2 ст. 23, 24, п.2 ч.1 ст.36, 47, 48, 116,117, 231-233, 237-1 КЗпП України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання м.Одеси» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення., згідно ч. 1 ст. 294 ЦПК України .

Суддя Домусчі Л.В.

04.02.2015