Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/3336/15-ц
провадження № 2-о/369/70/15
РІШЕННЯ

Іменем України

14.04.2015 рокуКиєво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що вона майже безперервно працює з серпня 1977 року. З квітня 2005 року вона працює на посаді продавця у приватного підприємця ОСОБА_2. Трудовий договір від 28 квітня 2005 року № 518 зареєстровано Голосіївським районним центром зайнятості. Відповідний запис зроблено у її трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28 квітня 2005 року № 19. Її трудова книжка згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, зберігається у неї. Звернувшись до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області із питанням про можливість її пільгового виходу на пенсію, вона отримала відповідь, що її не зможуть обчислити ані пільговий, ані загальний страховий стаж через те, що в її паспорті та трудовій книжці існують розбіжності в написанні її імені. В трудовій книжці зазначено її ім»я як «ОСОБА_1» (запис зроблено російською мовою), а в паспорті-«ОСОБА_1» (як українською так і російською мовою). Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області рекомендувало їй звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

При народженні батьки дали їй ім»я «ОСОБА_1», тому так і записано було у її свідоцтві про народження. Раніше вона навіть не звертала на це уваги і за власними переконаннями завжди вважала і вважає, що її ім»я вимовляється і пишеться саме як «ОСОБА_1». Нажаль, оригінал свідоцтва про народження було втрачено ще в дитинстві. Втрата свідоцтва про народження стала причиною видачі їй у 1974 році паспорта із помилковим зазначенням її імені як «ОСОБА_1».

Наведені помилки були нею виправлені шляхом повторного отримання 16 липня 2002 року свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, 02 грудня 2002 року паспорта серії НОМЕР_3 і 09 липня 2009 року дублікату картки фізичної особи-платника податків. У всіх наведених документах зазначено, що її ім»я пишеться як «ОСОБА_1».

Враховуючи викладене, заявник ОСОБА_1 просила встановити факт належності трудової книжки серії НОМЕР_1, оформленої 12 серпня 1977 року, їй, ОСОБА_1.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з»явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заявник надала суду заяву, у якій заяву підтримала і просила її задовольнити та розглянути справу у її відсутності.

Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області у судове засідання не з"явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів або заперечень.

Згідно вимог п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім"ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У поданій до суду заяві заявник ОСОБА_1 зазначала, що при народженні батьки дали їй ім»я «ОСОБА_1», тому так і записано було у її свідоцтві про народження. Раніше вона навіть не звертала на це уваги і за власними переконаннями завжди вважала і вважає, що її ім»я вимовляється і пишеться саме як «ОСОБА_1». Нажаль, оригінал свідоцтва про народження було втрачено ще в дитинстві. Втрата свідоцтва про народження стала причиною видачі їй у 1974 році паспорта із помилковим зазначенням її імені як «ОСОБА_1». Наведені помилки були нею виправлені шляхом повторного отримання 16 липня 2002 року свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, 02 грудня 2002 року паспорта серії НОМЕР_3 і 09 липня 2009 року дублікату картки фізичної особи-платника податків. У всіх наведених документах зазначено, що її ім»я пишеться як «ОСОБА_1». Звернувшись до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області із питанням про можливість її пільгового виходу на пенсію, вона отримала відповідь, що її не зможуть обчислити ані пільговий, ані загальний страховий стаж через те, що в її паспорті та трудовій книжці існують розбіжності в написанні її імені. В трудовій книжці зазначено її ім»я як «ОСОБА_1» (запис зроблено російською мовою), а в паспорті-«ОСОБА_1» (як українською так і російською мовою).

ОСОБА_1 зазначала, що їй необхідно встановити факт, що має юридичне значення, а саме належності трудової книжки серії НОМЕР_1, оформленої 12 серпня 1977 року, їй, ОСОБА_1.

Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження заявника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії НОМЕР_2, виданого Росавською сільською радою Миронівського району Київської області, копією паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_3, виданого Чабанським СВМ ГУ МВС України в Київській області 02 грудня 2002 року, копією картки фізичної особи-платника податків ДПІ у Києво-Святошинському районі щодо ОСОБА_1, копією трудової книжки серії НОМЕР_1, виданої 12 серпня 1977 року ОСОБА_1, копією свідоцтва про право власності на житло від 15 січня 2004 року органу приватизації Чабанівської селищної ради, виданого, в тому числі, ОСОБА_1, копією договору дарування житлового будинку від 18 травня 2004 року, де обдаровуваною вказана ОСОБА_1, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 жовтня 2013 року, де спадкоємцем майна ОСОБА_5 зазначена ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, копією трудового договору № 518 між працівником і фізичною особою від 28 квітня 2005 року, копією диплому серії НОМЕР_4, виданого ОСОБА_1 02 липня 1977 року, згідно яких судом встановлено, що всі документи видано на ім"я ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що трудова книжка серії НОМЕР_1, дата заповнення якої 12 серпня 1977 року, належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому її заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 60, 209, 212-215, 218, 256, 259 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити, що трудова книжка серії НОМЕР_1, видана 12 серпня 1977 року на ім»я «ОСОБА_1, дата рождения ІНФОРМАЦІЯ_1 г.» належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя

Києво-Святошинського

районного суду Л.М. Ковальчук