АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Кутц А.В.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_2, третя особа Відкрите акціонерне товариство національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ПАТ «Страхова компанія «Країна» звернулося до суду з вищевказаним позовом про стягнення з відповідача 15 732 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та 243,60 грн. судового збору.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04.02.2015 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Страхова компанія «Країна» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції не врахував, що виплата страхового відшкодування була здійснена відповідно до законодавства України та умов Договору страхування, в зв'язку з чим сума страхового відшкодування була перерахована на СТО ТОВ «Аскольд ЛЦ» відповідно до страхового акту, де застрахована за договором добровільного страхування особа ремонтувала свій автомобіль, в зв'язку з чим відповідач набув права звернення до винної особи з приводу стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування.

Позивач та третя особа в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, в зв'язку з чим на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за їх відсутності.

Справа № 758/10356/14
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6030/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Супрун Г.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про відшкодування шкоди в порядку регресу є необґрунтованими.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 19.03.2013 в м. Києві о 15 год. 45 хв. в м. Києві по вул. Мостицькій, 11 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 та автомобіля «Nissan Armada», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 За наслідками вказаної ДТП, останній отримав механічні пошкодження відповідно до довідки МВС України та акту огляду транспортного засобу (а. с. 6, 8). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 22.04.2013 ОСОБА_2 визнано винним в ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху за ст. 124 КУпАП (а. с. 7). На час вчинення ДТП транспортний засіб «Nissan Armada», д.н.з. НОМЕР_2, що належить потерпілому ОСОБА_5 був застрахований у ПАТ «СК «Країна» на підставі договору добровільного страхування №ТЗ 0000781 від 25.06.2012 (а. с. 5). Вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ (потерпілому) складає 16 023,07 відповідно до Звіту № 1461/12 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 03.04.2013 (а. с. 10). Згідно з калькуляцією та рахунку-фактури №112 від 22.03.2013 майнова шкода автомобіля «Nissan Armada» складає 32 566 грн. (а. с. 11-13). Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4200976, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн. ОСОБА_5 звертався до ПАТ «СК «Країна» про виплату страхового відшкодування (а. с. 14) та останнім було здійснено виплату в розмірі 31 755 грн. (а. с. 15-16). 16.05.2013 позивачем було здійснено вимогу про виплату суми страхового відшкодування в зазначеній сумі в порядку регресу ВАТ НАСК «Оранта» (а. с. 17-18). ВАТ НАСК «Оранта», погодилося в добровільному порядку частково сплатити страхове відшкодування у розмірі 16 023,07 грн. з врахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу та з урахуванням Звіту №1461/2 від 03.04.2013 щодо розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan Armada». У зв'язку з наведеними обставинами позивач звернувся з вищезгаданим позовом до винної особи з приводу стягненнярешти невідшкодованої суми в порядку регресу.

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_5 звертався до ПАТ «СК «Країна» про виплату страхового відшкодування (а. с. 14) та останнім було здійснено виплату в розмірі 31 755 грн. (а. с. 15-16).

За вимогами ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація).

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що 16.05.2013 позивачем було здійснено вимогу до ВАТ НАСК «Оранта» про виплату суми страхового відшкодування (а. с. 17-18). ВАТ НАСК «Оранта» запропонувала ПАТ «СК «Країна» отримати в добровільному порядку страхове відшкодування у розмірі 16 023,07 грн., на що позивач погодився.

Відповідно до абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначеному у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

В судовому засіданні в суді першої інстанції було встановлено, що згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4200976, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта», страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн.

Таким чином, сума заподіяної відповідачем матеріальної шкоди внаслідок вищезгаданої ДТП повністю покривається лімітом відповідальності ВАТ НАСК «Оранта».

За наведених обставин колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову правильними.

Посилання апелянта на неправильні висновки суду першої інстанції з приводу проведення позивачем розрахунку з застрахованою особою без урахування коефіцієнта фізичного зносу на підставі рахунка - фактури вищезгаданого СТО, та не підтвердженням розміру збитків, колегія суддів вважає обґрунтованими, але такими, що не тягнуть за собою скасування або зміну рішення суду першої інстанції, враховуючи вищезгадані обставини та вимогами ч. 2 ст. 308 ЦПК України.

Необґрунтованими, на думку колегії суддів, є посилання апелянта на те, що при розгляді справи суд першої інстанції не врахував, що позивач, в зв'язку з фактично понесеними витратами, мав право на відшкодування недоотриманої суми саме з відповідача, оскільки вказана сума охоплювалася лімітом відповідальності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідача, який був виданий ВАТ НАСК «Оранта» і підстави заподіяної шкоди внаслідок вищезгаданої ДТП не підпадають під дію ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (коли така шкода не відшкодовується страховою).

Отже, висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

При цьому колегія суддів звертає увагу позивача на те, що він не позбавлений можливості звернутися до ВАТ НАСК «Оранта» про стягнення з останнього вказаної суми страхового відшкодування.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, 314, 315, 325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О.Прокопчук