Справа № 159/1963/15-ц
Провадження № 2/159/663/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 12 травня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Окостень І.В.,

при секретарі Гусар Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

10 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в розмірі 30% від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх вимог вказала, що дитина перебуває на повному її утриманні, домовленості між нею та відповідачем про спосіб утримання дитини не досягнуто.

У судове засідання сторони не з'явилися, кожен зокрема, подали заяви про слухання справи у їх відсутності, позивач підтримує позов, відповідач визнає позов частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 31, ч. 4 ст. 174 ЦПК України відповідач має право протягом усього часу визнати позов повністю або частково, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач частково визнав позов ОСОБА_1

З огляду на встановлені обставини визнання позову не суперечить закону.

Так, стаття 180 СК України встановлює обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. ч. 1, 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України).

Сторони у справі з 23 вересня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується повторним свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 23 січня 2008 року. У шлюбі народили сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 07 грудня 2007 року батьком дитини є відповідач ОСОБА_2

Встановлені обставини вказують на те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини і відповідно до наведених положень закону зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі немає, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вимоги позивача про стягнення із відповідача у її користь аліментів обґрунтовані.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з довідками Відокремленого підрозділу "Ковельська дистанція колії" Львівської залізниці від 06 та 07 квітня 2015 року ОСОБА_2 з 2011 року і на час видачі довідок працює монтером колії, отримує заробітну плату.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача та неповнолітньої дитини, зокрема те, що дитина перебуває на повному забезпеченні позивача, відповідач працює, вік дитини, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від шести років, та вважає достатнім і справедливим розмір коштів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК України такий розмір аліментів має бути не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач при подачі даного позову звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243 гривні 60 копійок судового збору.

З урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя АДРЕСА_2, зареєстрованого у АДРЕСА_1, працюючого монтером колії Відокремленого підрозділу "Ковельська дистанція колії" Львівської залізниці (вул. Залізнична, 19, м. Ковель) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_1, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, щомісячно, починаючи з 10 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок судового збору.

Рішення у межах сплати платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:І. В. Окостень