Справа № 129/1101/14-ц Провадження № 22-ц/772/430/2015Головуючий в суді першої інстанції Кравець В. І.
Категорія 48Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого - судді Панасюка О.С., суддів Іванюка М.В., Берегового О.Ю., з участю секретаря Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 і ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про визнання права спільної сумісної власності на майно, поділ спільного майна подружжя та визначення порядку користування квартирою, -

встановила:

25 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом, відповідно до якого, з урахуванням уточнення та доповнення позовних вимог, просила суд: визнати 55/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю та визнати за нею право власності на 275/1000 частини цього житлового будинку в порядку поділу спільного майна подружжя; визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, за яким їй виділити в користування житлову кімнату площею 14 кв. м., відповідачу виділити в користування житлову кімнату площею 15,7 кв. м., інші приміщення: коридор, кухню, кладову, ванну, туалет залишити у спільному користуванні; виділити їй відповідно до узгодженого з відповідачем акту розподілу рухоме майно: спальний гарнітур, що складається з двох ліжок, двох тумб та комоду, шафу-купе, холодильник "Самсунг", пилосос "ZALMAR- SOLARIS", телевізор "Самсунг", годинник статую, книжкову поличку, шкільні столики в кількості двох штук, DVD програвач "Самсунг", фон в рулоні сірого кольору; фона в рулонах матерчаті в кількості п'яти штук (червоний з чорними плямами, чорний, фіолетовий, зелений, жовтий з чорними плямами), бойлер "Ariston", килими в кількості трьох штук, стільці кухонні в кількості двох штук, газову плиту "Ardo", електродухову шафу "Ardo", витяжку; стягнути з відповідача судові витрати.

Вказувала, що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 23 січня 1993 року, шлюб розірвано судовим рішенням 11 червня 2013 року. Майно, що підлягає поділу, набуте у шлюбі. Зокрема, 45/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 було набуто відповідачем в 1995 році за судовим рішенням при розподілі майна між ОСОБА_5 і дружиною за попереднім шлюбом, 55/100 частин цього будинку передано у власність відповідачу у 2000 році за мировою угодою про передачу майна в рахунок завдатку 1000 доларів США., який був наданий із їх спільного з відповідачем бюджету; квартира АДРЕСА_1 набута в 1993 році внаслідок приватизації.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Виділено ОСОБА_2 в натурі на праві приватної власності із спільного майна подружжя рухоме майно на загальну суму 13500 грн., а саме:

- спальний гарнітур, що складається з двох ліжок, двох тумб та комоду, вартістю 1000 грн.;

- шафу-купе вартістю 3000 грн.;

- холодильник "Самсунг" вартістю 1500 грн.;

- пилосос "ZALMAR- SOLARIS вартістю1000 грн.;

- телевізор "Самсунг" вартістю 2000 грн.;

- годинник статую вартістю 300 грн.;

- книжкову поличку вартістю 300 грн.;

- шкільні столики в кількості двох штук на суму 200 грн.;

- DVD програвач "Самсунг" вартістю 300 грн.;

- фон в рулоні сірого кольору вартістю 200 грн.;

- фона в рулонах матерчаті в кількості п'яти штук (червоний з чорними плямами, чорний, фіолетовий, зелений, жовтий з чорними плямами ) вартістю 150 грн.;

- бойлер "Ariston" вартістю 1000 грн.;

- килими в кількості трьох штук на суму 600 грн.;

- стільці кухонні в кількості двох штук на суму 150 грн.;

- газову плиту "Ardo" вартістю 800 грн.;

- електродухову шафу "Ardo" вартістю 800 грн.;

- витяжку вартістю 200 грн.

Виділено ОСОБА_5 в натурі на праві приватної власності із спільного майна подружжя рухоме майно на загальну суму - 25980 грн., а саме:

- пральну машину "LG" вартістю 1000 грн.;

- відеокамеру "SONY DSR-VX2100E" вартістю 5000 грн.;

- телевізор "DAEWOO" вартістю 200 грн.;

- кухонний гарнітур, що складається із трьох навісних шаф, п'яти тумб, столика вартістю 1000 грн.;

- меблі - дві навісних шафи , комод, вертикальну шафу , тумбу на суму 2500 грн.;

- кондиціонер "PIONEER" вартістю 1000 грн.;

- комп'ютерний стіл вартістю 400 грн.;

- комп'ютер, що складається із монітора "ВENQ", процесора, миші, клавіатури, колонок безперебійника вартістю 2000 грн.;

- м'який куточок вартістю 1000 грн.;

- комп'ютер, що складається із монітора "Самсунг", процесора, миші, клавіатури , колонок вартістю 3000 грн.;

- принтер "EPSON L-800" вартістю 600 грн.;

- телевізор "GOLDSTAR" вартістю 500 гри.;

- офісне крісло вартістю 300 грн.;

- стільці у кількості 3 штуки на суму 180 грн.;

- музичний центр вартістю 100 грн.;

- фон в рулоні жовтого кольору вартістю 200 грн.;

- фона в рулонах матерчаті в кількості п'яти штук на суму 150 грн.;

- дві шафи полички на суму 500 грн.;

- два стільці кухонні на суму 150 грн.;

- фотоапарат "Pentax" вартістю 5000 грн.;

- спалах для фотоапарата "Metz", вартістю 1000 грн.;

- кутовий стіл вартістю 200 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 6240 грн. компенсації за різницю у вартості виділеного рухомого майна.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між учасниками спільної часткової власності, за яким ОСОБА_5 виділено в користування житлову кімнату площею 15,7 кв. м. з балконом, ОСОБА_2 - житлову кімнату площею 14 кв. м., коридор, кухню, кладову, ванну, туалет залишено у спільному користуванні співвласників.

В частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання 55/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю та про визнання за ОСОБА_2 права власності на 275/1000 частини цього житлового будинку в порядку поділу спільного майна подружжя відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині, якою відмовлено у визнанні 55/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю та про визнання за ОСОБА_2 права власності на 27,5/100 частини цього житлового будинку в порядку поділу спільного майна подружжя, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. В решті рішення не оскаржувалось.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягають задоволенню з таких підстав.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судова колегія розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 січня1993 року до 11 червня 2013 року (т.1 а. с. 9, 10, 98). У цьому шлюбі у них народились діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а. с. 11, 50, 51). Рішенням виконавчого комітету №124 від 21 липня 1993 року за заявами ОСОБА_5 і ОСОБА_2 про приватизацію квартири безоплатно передано у їх спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_1, про що 9 серпня 1993 року видано Свідоцтво №189 про право власності на житло, цього ж числа право власності зареєстровано за №1-169 Гайсинським МБТІ (а.с.42,43-45 т.1). За час шлюбу сторони придбали зазначене вище рухоме майно, щодо поділу якого дійшли спільної згоди відповідно до акту розподілу майна від 13 листопада 2014 року. Вони також погодили між собою порядок користування квартирою АДРЕСА_1. Рішення суду першої інстанції в частині поділу цього майна не оскаржується.

Разом з тим, згідно з витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 3046894 від 11 березня 2004 року за ОСОБА_5 зареєстровано право приватної власності на 45/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі ухвали Гайсинського районного суду від 19 лютого 1996 року; за № 3047062 від 11 березня 2004 року за ОСОБА_5 зареєстровано право приватної власності на 55/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі ухвали Гайсинського районного суду від 27 серпня 2000 року, мирової угоди від 30 червня 2000 року (т. 1 а. с. 35, 38).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України майно, набуте дружиною, чоловіком до шлюбу, є їх особистою приватною власністю (таке ж положення містилось у ч. 1 ст. 24 Кодексу про шлюб і сім`ю Української РСР 1969 року, яка була чинною на час набуття спірного майна).

Оскільки ОСОБА_5 набув право власності на 55/100 частин цього будинку в порядку виконання судового рішення про поділ спільного майна подружжя з колишньою дружиною ОСОБА_6, що означає, що воно набуто ОСОБА_5 під час шлюбу з ОСОБА_6 і не підлягає доказуванню в силу приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України, а не на підставі правочину, укладеного в інтересах сім`ї ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (з ухвали Гайсинського районного суду від 27 серпня 2000 року про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення цього ж суду від 14 червня 1999 року вбачається, що жодних правочинів щодо відчуження вказаного майна між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено не було), відтак сплата ОСОБА_5 ОСОБА_6 коштів в розмірі 1000 дол. США, в рахунок яких остання передала йому свою частку будинку, правового значення для вирішення цього спору немає.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання цього майна спільною сумісною власністю сторін та визнання за позивачкою права власності на 275/1000 його частин.

При цьому, з огляду на роз'яснення, що містяться в п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», указані кошти в сумі 1000 дол. США, за умови доведення належності їх сторонам на праві спільної сумісної власності (п. 23 цієї Постанови), могли бути враховані при поділі решти майна, за умови пред'явлення такої вимоги позивачкою (ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Оригіналу відповідає: О.С. Панасюк