Справа № 336/2143/15-ц
Пр. № 2/336/1434/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозової В.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1, яка належить йому на праві власності.

В позові вказав, що йому належить квартира АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 05.11.2003 року, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Яцемірською Т.В., та зареєстрованому в реєстрі за № 2922. Зазначене право зареєстроване орендним підприємством «ЗМБТІ». Відповідачі, які є: ОСОБА_2 повнолітнім сином позивача, а ОСОБА_3 - рідним братом, зареєстровані у зазначеній квартирі, але ОСОБА_2 з 2013 року, а ОСОБА_3 понад десяти років в квартирі не проживають, своїх речей там не мають, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть.

Перебування відповідачів на реєстраційному обліку в належній позивачу квартирі створює перешкоди у здійсненні ним права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому він просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування зазначеною квартирою, оскільки вони не мешкають в ній без поважних причин понад встановлені законом строки.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову. Просить про його задоволення.

Відповідачі, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. належним чином повідомлені про час та місце вирішення спору, до суду не з'явились. Заперечень проти позову не надали.

За згаданих обставин зі згоди позивачки суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які підтвердили факт непроживання відповідачів в квартирі позивача: ОСОБА_2 з 2013 року, а ОСОБА_3 понад десяти років, з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на підставі договору дарування від 05.11.2003 року, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Яцемірською Т.В., та зареєстрованому в реєстрі за № 2922. Зазначене право зареєстроване орендним підприємством «ЗМБТІ». В квартирі зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, які фактично в ній не проживають: ОСОБА_2 з 2013 року, а ОСОБА_3 понад десяти років.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб.

До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно зі ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідачів права користування належним позивачу житлом на користь позивача, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі.

Між тим судом встановлено, що відповідачі понад встановлені законом строки в квартирі не мешкають.

Перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на обліку створює для позивача перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення.

У зв'язку з викладеним, право позивача, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний ним спосіб.

Керуючись ст. ст. 319, 383, 391, 395, 401, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 59, 60, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою ним протягом десяти днів після отримання копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива