АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до ОСОБА_2, треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2012 року ПАТ КБ "Марфін Банк" звернулось до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 27 грудня 2007 року між ВАТ "Морський Транспортний Банк", найменування якого було змінено на ПАТ "Марфін Банк", та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 00332-CD, за умовами якого відповідачка поручилась відповідати перед банком за виконання позичальником ФОП ОСОБА_3 кредитних зобов'язань за кредитним договором № 00115/D. Внаслідок неналежного виконання ФОП ОСОБА_3 кредитних зобов'язань за вказаним договором, у нього виникла заборгованості перед банком, яка була стягнута з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ "Марфін Банк" за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2011 року. Проте, виконавче провадження щодо стягнення вказаної заборгованості було закінчено у зв'язку із визнанням ФОП ОСОБА_3 банкрутом.

ПАТ "Марфін Банк" просив суд стягнути з поручителя ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 00115/D від 27 грудня 2007 року станом на 21 лютого 2012 року у сумі 172 413,18 доларів США, що еквівалентно 250 397,21 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 3 219,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2014 року у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ "Марфін Банк" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 грудня 2007 року між ВАТ "Морський Транспортний Банк", найменування якого було змінено на ПАТ "Марфін Банк", та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 00332-CD, за умовами якого відповідачка поручилась відповідати перед банком за виконання позичальником ФОП ОСОБА_3 кредитних зобов'язань за кредитним договором № 00115/D про надання кредиту у вигляді не поновлюваної кредитної лінії на суму 190 148,51 доларів США зі сплатою 12,5% річних за фактичний період користування кредитними коштами від фактичної суми заборгованості за кредитом, терміном погашення кредитної заборгованості - до 26 грудня 2012 року.

Судом також встановлено, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2011 року з ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Спец Монтаж Мережа" солідарно стягнуто на користь ПАТ "Марфін Банк" заборгованість за кредитним договором № 00115/D від 27 грудня 2007 року у сумі 1 269 530,29 грн. та пеню у сумі 155 568,26 грн.

З копії постанови ВДВС Дніпропетровського РУЮ від 28 вересня 2011 року вбачається, що виконавче провадження № 28703554, відкрите на виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2011 року, було закінчено у зв'язку із визнанням боржника - ФОП ОСОБА_3 банкрутом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ч.4 ст. 559 ЦК України згідно яких порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Крім того, суд не взяв до уваги посилання позивача на направлення на адресу відповідача 20 січня 2012 року вимог про необхідність погашення кредитної заборгованості, оскільки з повідомлення про вручення кореспонденції банку не можливо встановити які саме документи були вручені адресату.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Посилання апелянта на те, що ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2012 року у справі №22-ц/490/10659/2012 встановлено, що "... на час звернення позивача-поручителя з позовом до суду відсутні підстави для припинення поруки, передбачені ч4 ст.559 ЦК України", не є підставою для скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2014р., оскільки предметом дослідження вказаної справи були інші обставини та підстави, з якими ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом про розірвання договору поруки та визнання його припиненим, а саме в позові ОСОБА_2 посилалась на непролонгування договору страхування та викрадення предмету застави, що збільшило обсяг відповідальності позивача, як поручителя. Тобто в ухвалі апеляційного суду, на яку посилається апелянт, містяться висновки суду саме стосовно цих обставин, а тому для застосування висновків суду, як обставин відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, при перегляді оскаржуваного рішення не має підстав.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було вірно враховано п.3.3.2. Кредитного договору від 27/12/2007 р. №0015/0, в якому зазначено, що позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту у разі порушення позичальником - ФОП ОСОБА_3 умов кредитного договору, у разі порушення справи про банкрутство та з інших підстав визначених у п.3.3.2 кредитного договору. У зв'язку з тим, що з січня 2008 року ФОП ОСОБА_3 порушив зобов'язання за вказаним вище кредитним договором, то у ПАТ "МАРФІН БАНК" виникло право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, саме з січня 2008 року.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Як видно із матеріалів справи, позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Спец Монтаж Мережа" про стягнення боргу, та рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2011 року солідарно стягнуто з ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Спец Монтаж Мережа" на користь ПАТ "МАРФІН БАНК" заборгованість за кредитним договором № 00115/Б від 27 грудня 2007 року у сумі 1 269 530,29 грн. та пеню у сумі 155 568,26 грн. (том 1 а. с. 21-22). Тобто позивач застосував своє право на повернення кредиту достроково. ОСОБА_2 не було залучено до участі у вказаній судовій справі, незважаючи на те, що вона була поручителем. Із вказаним позовом ПАТ "МАРФІН БАНК" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області у травні 2011 року, та 31.05.11р. Господарським судом Дніпропетровської області було порушено провадження по справі. А з позовом про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 як із поручителя, позивач звернувся лише 05.03.2012 року, тобто після спливу 6 місяців з моменту реалізації права на повернення кредиту достроково. Тобто, в даному випадку, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припинилася, оскільки ПАТ "МАРФІН БАНК" протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимогу до ОСОБА_2

Крім того, якщо б позивач, як він зазначає, направляв би вимогу чи повідомлення 12.11.2008 р. ОСОБА_2, то відповідно до абзацу 2 п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" Позивач повинен був звернутися до суду протягом шести місяців, чого останнім не було зроблено.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду судом апеляційної інстанції не встановлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова