Справа № 347/3036/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2015 м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Бельмеги М.В.

секретаря Лаюк Г.Д.

за участю:

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

представника відповідачки - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, скасування свідоцтва про право власності на спадщину, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 подала на розгляд суду позовну заяву до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, скасування свідоцтва про право власності на спадщину.

Позивачка ОСОБА_1 і її представник ОСОБА_2, у судовому засіданні позов підтримали повністю із підстав наведених у позовній заяві і просили його задовольнити.

Із змісту позовних вимог, ОСОБА_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її мама ОСОБА_5. Батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Як після смерті мами, так і після смерті батька, позивач як спадкоємець першої черги, мала право на отримання у власність частини спадкового майна на рівні із своєю сестрою ОСОБА_4. Знаючи волю їхніх батьків, вона не зверталася до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини. Так повинна була поступити і її сестра. Вона дотрималася цієї домовленості. Однак вже після закінчення шестимісячного строку для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, скривши відомості про існування позивачки, як спадкоємця першої черги після смерті їхніх батьків та особи, яка має право на обов'язкову частку в спадковому майні, звернулася до суду про продовження строку для подачі заяви про прийняття спадщини, а пізніше оформила все спадкове майно на своє ім'я. Спадщину оформляла в нотаріусів Тисменицького нотаріального округу. За її даними спадщина оформлялася 23 липня 2010 року, а також після смерті батька, тобто після 2011 року. Саме тому позивачка, як спадкоємець першої черги, а також особа, що має право на обов'язкову частку на спадкове майно, яке знаходиться в АДРЕСА_3, а також грошові вклади в банках України, які мали спадкодавці.

Після смерті її батьків у неї виникло право на спадкування належного їм майна. Після смерті її мами право на обов'язкову частку у спадковому майні мали вона та її батько. Майно, яке належало мамі на праві власності, а саме будинковолодіння, що знаходилося в селищі Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області. За законом всі вони троє мали б частку в спадковому майні рівну 1/3 частині. За правом обов'язкової частки, з урахуванням того, що батько не відмовився від спадщини, прийняв її, оскільки проживав в даному житловому будинку, однак не оформив її у встановленому законом порядку, позивачка має право на 1/6 частку від спадкового майна, яке належало її мамі.

Стосовно майна, яке належало батькові і знаходилося в м. Косові, то вона має право на 1/4 частини всього спадкового майна, оскільки тільки вона та її сестра, відповідачка у справі, є спадкоємцями цього майна. Через відсутність заповіту вони успадковували б по 1/2 частині.

Дізнавшись про вчинення шахрайських дій по відношенню до неї її сестрою, відповідачкою у справі, позивачка звернулася до Тисменицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Державний нотаріус 22 серпня 2014 року відмовила їй в цьому, пославшись на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також у зв'язку з тим, що відповідачці у справі видано таке свідоцтво від 23 липня 2010 року.

Відповідач у справі, подала позовну заяву до суду про продовження їй строку для прийняття спадщини. У позовній заяві зазначає, що спадкоємцями після смерті її мами є вона та її батько. Таким чином вона скрила існування позивачки і незаконно заволоділа спадковим майном на яке не мала права. Коли позивачка дізналася про вчинення відповідачкою таких незаконних дій, вона звернулася до нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право на спадкове майно. 22 серпня 2014 року державний нотаріус Тисменицького нотаріального округу відмовила позивачці у видачі такого свідоцтва. 02 грудня 2014 року позивачка звернулася до відповідачки із заявою про надання згоди на прийняття нею спадщини, яка залишилася без будь-якого реагування.

Просила визнати нечинним та скасувати свідоцтва видані ОСОБА_4, визнати нечинним та скасувати свідоцтво про право власності за заповітом на грошові кошти, яке видано ОСОБА_4, визнати за нею право власності на спадкове майно, яке належало її батькам, а саме 1/4 батькового майна і майна, що належало матері в розмірі 1/6 частки, як спадкоємцю на право на обов'язкову частку і вирішити питання судових витрат.

Представник відповідача у справі ОСОБА_3, у судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що її довірителька була згідна поділитися спадковим майном, із сестрою, у позасудовому порядку. Однак ОСОБА_1 не йшла на контакт і не була згідна із варіантами запропонованими ОСОБА_4 Просила у задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

Заслухавши сторони і дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову із наступних підстав.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Косів Івано-Франківської області, померла ОСОБА_5 (а.с.17-зворот, 65), а ІНФОРМАЦІЯ_4 року у селищі Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області, помер ОСОБА_6 (а.с.18, 39), дочкою яких є позивачка у справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17). Відповідачка є сестрою позивачки.

Мати позивачки ОСОБА_5, склала заповіт від 19 березня 2009 року, посвідчений секретарем виконкому Лисецької селищної ради Тисменицького району, зареєстрований в реєстрі за № 2, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповіла ОСОБА_4 (а.с.68).

Батько позивачки ОСОБА_6, склав заповіт від 22 липня 2009 року, посвідчений Кабиним А.Р., державним нотаріусом Косівської районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2161, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповів ОСОБА_4 (а.с.42, 8).

Відповідачка у справі ОСОБА_4 звернулася до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у якій вказала, що вона ОСОБА_4 є спадкоємцем ОСОБА_5 за заповітом. Крім того, спадкоємцем за законом першої черги є її батько ОСОБА_6 інших спадкоємців за законом або заповітом на майно покійної ОСОБА_5 немає (а.с.6). Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2010 року ОСОБА_4 визначено додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 (а.с.69-70).

20 квітня 2011 року ОСОБА_4 звернулася із заявою про прийняття спадщини після її батька ОСОБА_6 і зазначила, що крім неї спадкоємців немає (а.с.38, 47).

23 липня 2010 року, ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за яким спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається, з: житлового дерев'яного будинку житловою площею 20,7 кв.м., загальною площею 55,3 кв.м. зазначений в плані літерою «А», сараю «Б», вбиральні «В», огорожі №1, криниці №2, який знаходиться в АДРЕСА_4, розташований на землі Лисецької селищної ради. Будинковолодіння належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане Тисменицькою державною нотаріальною конторою 28 березня 2007 року по реєстру №773, зареєстроване в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації за № 3/314 за реєстраційним номером 16619907. Інформація про наявність заборони відчуження будинку в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відсутня, що підтверджується Витягом із вказаного реєстру за № 27904094 від 23 липня 2010 року (а.с.21, 21-зворот, 10).

17 серпня 2010 року, ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за яким спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається, з: грошових вкладів з відсотками та грошової компенсації до них в філіях Івано-Франківського обласного відділення ощадного банку 6340 в ТВБВ № 10008/06 по компенсаційному рахунку № НОМЕР_3, в ОПЕРВ облуправління ощадбанку по рахунку № НОМЕР_4, «депозитний ОБ» рахунок № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, належні спадкодавцю на підставі повідомлення ВАТ Державного ощадного банку України «філії - Івано-Франківського обласного управління» від 11 серпня 2010 року за № 11-5/124 (а.с.86).

Крім того, 10 серпня 2011 року, ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за яким спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається, з: трьохкімнатної квартири АДРЕСА_3. Квартира належить спадкодавцю на договору купівлі-продажу, посвідченого Ромовською О.В. 07 лютого 1992 року по реєстру №318, зареєстрована в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації за № 15/1933, за реєстраційним номером 34199480 (а.с.18-зворот, 11). Згідно з довідкою № 3466 від 29 жовтня 2014 року виданою виконкомом Косівської міської ради, вбачається, що у зв'язку із зміною нумерації житлових будинків та перейменуванням назв вулиць АДРЕСА_3 (а.с.13).

Постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 серпня 2014 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_4 у зв'язку з непредставленням правовстановлюючого документу власності на спадковий будинок (а.с.14).

Також, представник позивачки звертався до відповідачки із заявою від 01 грудня 2014 року, згідно із якими пропонував відповідачці надати письмову згоду нотаріусу, який видав їй свідоцтво про право на спадщину, на подану заяву про прийняття спадщини і внесення відповідних змін до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивачці зі спадкового майна ОСОБА_5 належить 1/6 частина, а з майна ОСОБА_6 1/4 частина (а.с.15, 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Оскільки відомості про позивачку, як спадкоємця першої черги, а також особи, що має право на обов'язкову частку на спадкове майно, яке знаходиться в АДРЕСА_3, а також грошові вклади в банках України, які мали спадкодавці, були приховані відповідачкою, а отже відповідачка не мала права на спадкування у розмірах визначених їй згідно з свідоцтвами про право власності на спадкове майно за заповітом, свідоцтва видані на ім'я відповідачки слід визнати недійсними.

Оскільки, після смерті батьків ОСОБА_1 у останньої виникло право на спадкування належного батькам майна. Після смерті мами позивачки право на обов'язкову частку у спадковому майні мали вона та її батько. Майно, яке належало мамі на праві власності, а саме будинковолодіння, що знаходилося в селищі Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області. За законом всі вони троє мали б частку в спадковому майні рівну 1/3 частині. За правом обов'язкової частки, з урахуванням того, що батько позивачки не відмовився від спадщини, прийняв її, оскільки проживав в даному житловому будинку, однак не оформив її у встановленому законом порядку, позивачка має право на 1/6 частку від спадкового майна, яке належало мамі позивачки. Щодо майна, яке належало батькові позивачки і знаходилося в м. Косові, то позивачка має право на 1/4 частини всього спадкового майна, оскільки тільки позивачка та її сестра, відповідачка у справі, є спадкоємцями цього майна. Через відсутність заповіту вони успадковували б по 1/2 частині.

За вищенаведених підстав суд вважає підставними та доведеними в судовому засіданні вимоги позивача в цій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 500 грн., відповідно до квитанції № 16.152.1/15560 від 17 грудня 2014 року (а.с.1) підлягає стягненню з відповідачки в користь позивачки.На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1223, 1241, 1266, 1270, 1272, 1296, 1300, 1301 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати нечинним та скасувати свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом: від 23 липня 2010 року, яке знаходиться в АДРЕСА_4 реєстраційний номер 16619907 від 19 жовтня 2010 року та від 10 серпня 2011 року, яке розташоване в АДРЕСА_3, реєстраційний номер 34199480 від 06 вересня 2011 року, які видані ОСОБА_4.

Визнати нечинним та скасувати свідоцтво про право власності за заповітом на грошові вклади від 17 серпня 2010 року, яке видано на ім'я ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 Анелією Володимирівною, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою АДРЕСА_1, право власності на спадкове майно, яке належало її батькам ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, у розмірі 1/4 частки та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, в розмірі 1/6 частки, як спадкоємцю за правом на обов'язкову частку.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_2, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жительки АДРЕСА_1, судовий збір у розмірі 500 грн. (п'ятсот гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В. Бельмега