Cправа № 621/3400/14-ц
Провадження № 2/621/182/15
РІШЕННЯ

іменем України

06.05.2015 року Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Нестерцової Н.В.,

секретаря Горобець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Змієві справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа Зміївський РС ГУДМС Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

02.12.2014 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення.

Вона зазначила, що 04.09.2013 року дочка ОСОБА_3 подарувала їй належну на праві спільної сумісної власності з відповідачем ОСОБА_2 квартиру №59 за адресою: сел.Комсомольське Зміївського району Харківської області, вул.Лермонтова, 11.

На момент відчуження квартири, в ній був зареєстрований відповідач.

Відповідач та її дочка ОСОБА_3 перебували в шлюбі.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 24.04.2014 року шлюб між ними розірвано.

На даний час в цій квартирі зареєстровані такими, що проживають її дочка ОСОБА_3, онуки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та відповідач. Лише відповідач проживає в квартирі.

ОСОБА_2 створює неможливі умови для проживання, застосовує фізичне та психологічне насильство, добровільно житлове приміщення не звільняє, чим чинить перешкоди у користуванні квартирою, порушує її право власності.

У звязку з такою поведінкою відповідача, вона зверталась в міліцію, де їй рекомендували звернутись до суду.

Посилаючись на принцип непорушності права приватної власності, вона просить суд усунути перешкоди в здійсненні нею права власності шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири № 59 за адресою: сел.Комсомольське Зміївського району Харківської області, вул. Лермонтова, буд.11, позбавити його права користування цим житловим приміщенням.

Жодних угод щодо найму квартири між нею та відповідачем не укладалось.

У судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 пояснила, що її дочка ОСОБА_3 у вересні 2013 року зі згоди чоловіка ОСОБА_2 подарувала квартиру за вищевказаною адресою. Відповідач був присутній при посвідченні угоди, нотаріус йому розяснював наслідки договору дарування та й те, що він не матиме права на квартиру, а ні її частку.

Після укладення вказаної угоди, відповідач продовжував проживати в квартирі, але став кривдити свою жінку та дітей, вигнав їх з дому. На грунті психологічних навантажень, у дочки діагностували цукровий діабет. Траплялись випадки, коли він бив дружину. Внаслідок такої поведінки відповідача, ОСОБА_3 з дітьми перейшли проживати до неї. В той час, ОСОБА_2 залишився в квартирі, в якій зняв міжкімнатні двері, пошкодив меблі, повідрізав від напруги електричні розетки, плиту. Позивачка вказала на те, що відповідач перешкоджає їй в користуванні квартирою. Вона несе всі витрати по сплаті комунальних послуг, ОСОБА_2 користується цими послугами, однак не проводить їх оплати. У батьків відповідача є чотирьохкімнтана квартира де він може проживати.

Відповідач позов не визнав.

Він пояснив, що в шлюбі з ОСОБА_3 дочкою позивачки, було придбано трикімнатну квартиру за вищевказаною адресою. 15.03.2011 року внаслідок поломки крана в квартирі, сталося залиття сусідньої квартири, власники якої подали позов до суду про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. У серпні 2013 року дружина повідомила його, що квартиру можуть заарештувати за борги. Він сприйняв загрозу втрати квартири як реальну і погодився тимчасово, до повного погашення спричиненої шкоди, надати згоду на укладення ОСОБА_3 договору дарування на імя тещі позивачки в справі.

ОСОБА_2 не заперечував того, що нотаріусом йому розяснювались наслідки укладення договору дарування. Разом з тим він наполягав на тому, що відбулась усна домовленість з ОСОБА_1 через деякий час переоформити квартиру. Іншого житла він не має.

Відповідач вважає, що позивачкою не доведено, що він перешкоджає їй в користуванні квартирою.

На момент зміни власника квартири він був чоловіком дочки позивачки, тобто членом сімї власника і йому було дозволено проживати в квартирі.

ОСОБА_2 заперечує правомірність його виселення згідно ч.3 ст.116 ЖК України як такого, що самоправно зайняв житлове приміщення.

Представник Зміївський РС ГУДМС Харківській області належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не зявився, заперечень не надав.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав пояснення сторін, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 отримала в дар від дочки ОСОБА_3 квартиру №59 за адресою:сел.Комсомольське Зміївського району, вул.Лермонтова,79, що підтверджується копією договору дарування квартири від 04.09.2013 року. ( а.с.7)

Із договору дарування вбачається, що вказана квартира придбана 12.09.2001 року і належить ОСОБА_3

Сторони не заперечували того факту, що квартира була придбана в період шлюбу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Однак, позивачка стверджувала, що вона з чоловіком придбали її та оформили на дочку, а відповідач вказував на те, що квартиру купили разом з дружиною.

ОСОБА_2 підтвердив, що надав згоду на дарування квартири і нотаріус йому розяснив наслідки такої угоди для нього.

В квартирі зареєстровані відповідач, його колишня дружина ОСОБА_3 та їх неповнолітні діти, що вбачається з довідки начальника ОСББ « Оксамит» від 27.10.2014 року. ( а.с.12)

ОСОБА_1 зверталась із заявою на дії ОСОБА_2 до міліції, що вбачається з копії відповіді начальника Зміївського РВ ГУ МВС України в Харківській області. Їй рекомендовано для вирішення цивільно-правового спору звернутись до суду. ( а.с.13)

Тому, спірним питанням є реалізація ОСОБА_1 права приватної власності на квартиру.

Згідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, а саме, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Зі змісту ст.383 ЦК України вбачається, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї імї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

У ст.328 ЦК України перелічені підстави набуття права власності, зокрема, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону а незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоядженням своїм майном.( ст.391 ЦК України)

Відповідачем не надано доказів, щодо незаконності набуття права власності на квартиру ОСОБА_1

ОСОБА_2 розяснювалось право на подачу позову про визнання частково недійсним договору дарування квартири, чого він не зробив на момент розгляду справи. ( а.с.32,33)

Судовим розглядом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 дочкою позивачки і дарувальником квартири розірвано, що підтверджується копією заочного рішення суду від 24.04.2014 року, судом встановлено про відсутність шлюбних відносин між подружжям. ОСОБА_3 вказувала на те, що відповідач зловживає спиртними напоями на грунті чого, в сімї виникають постійні скандали та сварки, не утримує сімю.( а.с.11)

Членом сімї ОСОБА_1 відповідач не був

Вищевикладене спростовує твердження відповідача на заперечення проти позову про те, що він був і залишається членом сімї ОСОБА_1 і її дочки ОСОБА_3 і відповідно до вимог ст.ст.150,156 ЖК України, ст.405 ЦК України має право на проживання в квартирі.

Аналіз змісту вказаних правових норм вказує на правове положення члена сімї власника квартири, яким відповідач не є і зворотнє не доведено.

Статтею 158 ЖК України передбачено, що інша особа ( не власник та не член його сімї) може користуватись жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянину на підставі права приватної власності, лише у разі укладення договору найму житлового приміщення.

Судовим розглядом встановлено, що між сторонами будь-яких договорів не укладалось.

Ч. 3 Ст.116 ЖК України передбачає, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Тобто, за конкретних обставин, коли право власності на квартиру перейшло до ОСОБА_1 і вона з ОСОБА_2 не укладала договору на користування ним спірною квартирою, слід вважати, що він там перебуває самоправно.

Закон не передбачає збереження права користування житлом за особами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру, але не є на час розгляду справи членами його сімї.

Таким чином судом встановлений факт втрати права ОСОБА_2 на квартиру за вищевказаною адресою, з припиненням для колишнього власника права власності на житлове приміщення члени його сімї також втрачають право користування цим житлом і підлягають виселенню.

Тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 316,317,319,328,383,391 ЦК України, ст.ст. 150,156,158,116 ЖК України, ст.ст. 10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа Зміївський РС ГУДМС Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення задовольнити.

Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1 права власності шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири № 59 за адресою: сел.Комсомольське Зміївського району Харківської області, вул. Лермонтова, буд.11, яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

Позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням - квартирою № 59 за адресою: сел.Комсомольське Зміївського району Харківської області, вул. Лермонтова, буд.11.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий: