Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1562/15 Головуючий у 1 інстанції: Гашук К.В.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», третя особа: ОСОБА_4, про визнання договору поруки недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра» про визнання договору поруки недійсним.

У позові зазначала, що 11 березня 2008 року між ОСОБА_4 та банком було укладено кредитний договір №17/2007/0469/Фжр, згідно з яким банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 84 489,93 доларів США для придбання квартири.

У вересні 2013 року позивачка отримала із Хортицького районного суду м. Запоріжжя копію позовної заяви ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №17/2007/0469/Фжр від 11 березня 2008 року в розмірі 851 515,71 грн., з якої дізналася, що банк висуває до неї вимоги, як до поручителя за договором поруки №17/2007/0469/Фжр від 11 березня 2008 року.

Позивачка зазначає, що договір поруки не підписувала, не знала про його існування, підпис на договорі вчинено іншою особою.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати договір поруки від 11.03.2008 року недійсним; стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 114,71 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2014 року позов ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Надра» про визнання договору поруки недійсним задоволено.

Визнано недійсним договір поруки №17/2007/0469Фжр від 11.03.2008 року, укладений між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3

Стягнуто з ПАТ КБ «Надра» судовий збір у розмірі 114,71 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Надра» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що 11 березня 2008 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №17/2007/0469/Фжр, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 84 489,93 доларів США для придбання квартири.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором цього ж числа між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки №17/2007/0469/Фжр.

Позивачка ОСОБА_6 дізналася про існування зазначеного договору поруки у вересні 2013 року коли отримала із Хортицького районного суду м. Запоріжжя копію позовної заяви ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №17/2007/0469/Фжр від 11 березня 2008 року в розмірі 851 515,71 грн.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Як встановлено ст. 547 цього ж Кодексу правочин щодо забезпечення виконання зобов'язань вчиняється у письмовій формі.

Отже, при укладенні договору поруки особа, яка поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку повинна особисто укласти в письмовій формі даний договір.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 18-14 від 10.02.2013 року підпис, виконаний від імені ОСОБА_3, який розміщений в графі «підпис поручителя» оригіналу договору поруки №17/2007/0469/Фжр , укладеного 11 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою (а.с. 58-64).

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його волі.

Відсутність вільного волевиявлення учасника правочину, яке б відповідало його внутрішній волі є підставою для визнання правочину недійсним.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позову ОСОБА_3, оскільки було встановлено, що позивачка не підписувала договору поруки, а отже не мала волевиявлення на укладення такого правочину.

Доводи апелянта про те, що посилання суду на висновок судової почеркознавчої експертизи, як на єдиний доказ по справі не є підставою для задоволення позовних вимог, суперечать вимогам закону.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що правочин (договір) вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Належною формою для договору поруки, згідно з положеннями ст. 207, п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України є письмова форма, яка передбачає підписання угоди, тобто, сформульований текст письмового правочину обов'язково має бути підписаний стороною (сторонами).

В тому ж випадку, коли сторона не приймала участі в укладенні угоди, що підтверджується відсутністю її підпису під договором, вона має право вимагати визнання угоди недійсною, на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, як такої, що не відповідає її внутрішній волі.

Враховуючи викладене, рішення суду відповідає матеріалам справи та закону. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: