АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 605/630/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Ігнатова Г.В.
Провадження № 22-ц/789/240/15 Доповідач - Хома М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Хоми М.В.

суддів - Демкович Ю. Й., Козак І. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника ПАТ КБ "ПриватБанк" Гнатишака Олега Володимировича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Підгаєцького районного суду від 26 грудня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 8.10.2008 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно з яким ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 03.10.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір застави автотранспорту від 08.10.2008 року, згідно якого ОСОБА_5 надав в заставу належний йому автомобіль марки "Mitsubishi Pajero", 2005 року випуску. Зобов"язань за кредитним договором ОСОБА_5 не виконав, заборгованість станом на 22.09.2014 року складає 1 380 512, 68 грн. В рахунок погашення зазначеної заборгованості позивач просив звернути стягнення на предмет застави.

Крім цього, позивачем було з"ясовано, що в порушення умов ст.17.7 Договору застави ОСОБА_4 без згоди позивача реалізував заставний автомобіль, на даний час його власником є відповідач ОСОБА_1

З врахуванням наведеного позивач просив вилучити у відповідача ОСОБА_1 та передати в заклад позивачу предмет застави, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та звернути стягнення на предмет застави автомобіль "Mitsubishi Pajero", рік випуску 2005, реєстраційний номер ВО 5808ВА, що належить на праві власності ОСОБА_1

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2014 року позов задоволено.

Вирішено звернути стягнення на предмет застави: автомобіль "MITSUBISHI PAJERO", рік випуску: 2005 р., тип ТЗ: легковий універсал - В, № кузов-шасі: НОМЕР_3; реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 10/08/254 МБ від 08.10.2008 року в сумі 1 380 512,68 грн.

Також вирішено вилучити у ОСОБА_1 та передати в заклад ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" предмет застави : автомобіль "MITSUBISHI PAJERO", рік випуску: 2005 р., тип ТЗ:, легковий універсал - В, № кузов-шасі: НОМЕР_3; реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати у розмірі 3 654 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає про те, що ОСОБА_1 не є боржником у відношенні до позивача, а згідно вимог ст.10 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів про реєстрацію обтяжень" ОСОБА_1 є добросовісним набувачем. Крім того, на час придбання ОСОБА_1 спірного автомобіля у Єдиному державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних обтяжень не було, що доводить правомірність укладеного договору та набуття права власності на автомобіль без обтяжень.

Заслухавши пояснення представника апелянта, який підтримав доводи, зазначені в апеляційній скарзі, представника ПАТ КБ "ПриватБанк", який вважає рішення суду законним та обгрунтованим, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних мотивів.

Задовольняючи вищевказані позовні вимоги суд виходив з того, що ОСОБА_4 зобов"язання за кредитним договором не виконав, предмет застави в порушення ст.17.7 договору застави, ч.2 ст. 586 ЦК України та ст. 17 Закону України "Про заставу", продав у 2009 році без згоди банку, а тому позивач має переважне перед іншими кредиторами право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави.

Також судом зазначено, що порушене право відповідача ОСОБА_1, який придбав автомобіль з обтяженням, може бути захищено в інший спосіб, передбачений ст.16 ЦК України.

Колегія суддів, погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 08.10.2008 між позивачем та третьою особою у справі ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 10/08/254 МБ.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 8.10.2008 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір застави автотранспорту, згідно якого ОСОБА_4 передав в заставу банку належний йому транспортний засіб - "MITSUBISHI PAJERO", 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал - В, № кузов-шасі: НОМЕР_3; реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №39349259 від 14.12.2012 року, відомості про заставу рухомого майна внесені до даного Держреєстру 16.10.2008 року 11:39:30 за № 8078019 на підставі договору застави автотранспорту № 10/08/254 МБ від 08.10.2008 року.

Відповідно до ч.2 ст. 586 ЦК України, заставодавець має право відчужувати предмет застави лише за згодою заставодержателя, якщо інше не передбачено договором. Аналогічні положення визначені ст. 17 Закону України "Про заставу".

Пунктом 17.7 укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 договору застави передбачено, що заставодавець зобов"язується не здійснювати відчуження предмету застави без письмової згоди заставодержателя.

У 2009 році ОСОБА_4, в порушення умов договору застави та вимог чинного законодавства, без згоди банку відчужив переданий в заставу автомобіль, після чого власники автомобіля неодноразово змінювалися.

На даний час власником автомобіля "MITSUBISHI PAJERO", рік випуску: 2005 р., тип ТЗ:, легковий універсал - В, № кузов-шасі: НОМЕР_3; реєстраційний номер НОМЕР_1, 04.12.2013 року є ОСОБА_1, який придбав його 6.03.2013 року.

Умови кредитного договору ОСОБА_4 не виконав, заборгованість складає 1 380 512, 68 грн.

Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов"язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За таких обставин рішення суду про задоволення вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" про звернення стягнення на предмет застави є законним та обгрунтованим.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 згідно ч.1 ст.10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є добросовісним набувачем спірного автомобіля, і тому на нього не може бути звернено стягнення, колегія суддів оцінює критично, так як апелянт зазначає в апеляції неповний текст зазначеної норми Закону.

Відповідно до ст. 10Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Тобто, умовою добросовісного набуття у власність майна, яке перебуває в заставі, є відсутність у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Однак, станом на момент придбання ОСОБА_1 спірного автомобіля відомості про його обтяження були наявні у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що стверджується витягом №39349259 від 14.12.2012 року (запис 6), термін дії обтяження - до 16.10.2013 року.

Згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження.

Таким чином, ОСОБА_1 набув право власності на автомобіль "MITSUBISHI PAJERO" з обтяженням.

Представлені апелянтом витяги з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №44396621 від 5.06.2014 року та №44438162 від 12.06.2014 року, в яких відсутні відомості про обтяження спірного автомобіля, колегія суддів оцінює критично, так як дані витяги сформовано у червні 2014 року і в них містяться відомості станом на червень 2014 року, а спірний автомобіль ОСОБА_1 придбав 6 березня 2013 року.

Відповідно до ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" записи зберігаються у Державному реєстрі протягом 5 років з моменту їх внесення.

Оскільки запис про обтяження автомобіля "MITSUBISHI PAJERO" було внесено до Державного реєстру 16.10.2008 року, то він зберігався у даному реєстрі до 16.10.2013 року.

Тобто, на момент відчуження 31.10.2009 року ОСОБА_4 наданого в заставу позивачу автомобіля, а в подальшому у момент придбання ОСОБА_1 6.03.2013 року зазначеного автомобіля, такий запис про обтяження автомобіля "MITSUBISHI PAJERO" у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був, що стверджується наявним у справі та зазначеним вище витягом №39349259 від 14.12.2012 року.

Таким чином, суд правомірно звернув стягнення на предмет застави, який без згоди банку був відчужений заставодавцем ОСОБА_4 та придбаний відповідачем ОСОБА_1 при наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна, тобто відповідач придбав спірний автомобіль з обтяженням.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що порушене право відповідача ОСОБА_1, який придбав автомобіль з обтяженням, може бути захищено в інший спосіб, передбачений ст.16 ЦК України.

Доводи апелянта про те, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" відсутні договірні відносини, а тому немає підстав для звернення стягнення на автомобіль, який в даний час належить ОСОБА_1, колегія суддів до уваги не приймає, так як ОСОБА_1 набув спірне майно з обтяженням, а тому відсутність договірних відносин між ним та банком у даному випадку не може бути підставою для відмови у звернення стягнення на предмет застави.

Разом з тим, відповідно до п.6 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального зобов"язання в рішенні суду зазначається початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації.

Оскільки у рішенні суду першої інстанції дані відомості не зазначені, тому з врахуванням п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", слід доповнити резолютивну частину рішення вказівкою щодо початкової ціни реалізації предмета застави, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення у такій редакції:

" Звернути стягнення на предмет застави - автомобіль "MITSUBISHI PAJERO", рік випуску: 2005 р., тип ТЗ: легковий універсал - В, № кузов-шасі: НОМЕР_3; реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб"єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 10/08/254 МБ від 08.10.2008 року в сумі 1 380 512,68 грн.". В решті резолютивну частину залишити без змін.

Рішення суду є законним та обгрунтованим, тому підстав для його скасування чи зміни з мотивів, наведених апелянтом, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,колегія суддів-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2014 року - залишити без змін, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення в такій редакції:

Звернути стягнення на предмет застави - автомобіль "MITSUBISHI PAJERO", рік випуску: 2005 р., тип ТЗ: легковий універсал - В, № кузов-шасі: НОМЕР_3; реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб"єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 10/08/254 МБ від 08.10.2008 року в сумі 1 380 512,68 грн.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Хома