У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.,

з участю сторін та їх представників: ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 09 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Рівненського міського суду від 09 лютого 2015 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування квартирою відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою задоволено частково: встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

ОСОБА_6 виділено в користування кімнату №6 площею 18 кв.м, кімнату №7, площею 10 кв.м із балконом, площею 1 кв.м, та комору, площею 0,5 кв.м;

ОСОБА_1 виділено у користування кімнату №5, площею 12,2 кв.м.

Виділено у спільне користування ОСОБА_6 та ОСОБА_1: 1-коридор, площею 11,2 кв.м, 2- туалет, площею 1,3 кв.м, 3- кухню, площею 8,9 кв.м, 4- ванну, площею 2,6 кв.м, та лоджію, площею 1,3 кв.м, яка має вхід із кухні.

В іншій частині позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено.

У поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликався на його незаконність та необгрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводив, що в рішенні суд неправильно зазначив місце розташування та розміри площ лоджії і балкона, вказавши, що балкон площею 1 кв.м прилягає до кімнати №7, а лоджія площею 1,3 кв.м - до кухні, в результаті чого ОСОБА_6 було виділено у користування 31 кв. м. загальної площі квартири, що становить 71,76 % , а йому -12,2 кв.м - 28,24%.

Стверджує, що відповідачці присуджено частку більшу від її ідеальної частки на 9,2%, а йому меншу, хоча розмір його ідеальної частки і так значно менший від частки відповідачки.

__________________________________________________________________________________________________

Справа №569/12773/14-ц Головуючий в суді І інст. - Денисюк П.Д.

Провадження № 22-ц /787/553/2015р. Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

Зазначив, що судом не враховано, що він має особливі потреби, оскільки є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи.

Вважав, що запропонований ним варіант розподілу квартири найбільш відповідає інтересам співвласників квартири і належним їм ідеальним часткам.

Вказував, що згідно акту обстеження від 24.12.2014 року за спірною квартирою закріплено два підвальних приміщення, а тому суд безпідставно відмовив йому у виділенні підвального приміщення без номера площею 19 кв.м, в якому зберігаються його речі.

Просив рішення Рівненського міського суду від 09 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, а саме:

встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1: виділити йому у користування жилу кімнату №6, площею 18 кв.м; виділити у користування ОСОБА_6 жилу кімнату №5, площею 12,2 кв.м і жилу кімнату №7 площею 10 кв.м з прилеглою лоджією площею 2,5 кв.м, а також кладову площею 0,5 кв.м; решту приміщень квартири - коридор, кухню з прилеглим балконом, ванну кімнату і туалет залишити в спільному користуванні. Виділити йому в користування підвальне приміщення площею 19 кв.м.

ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2007 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 та 5/8 частин загальної площі за ОСОБА_6 та зобов'язано її не чинити перешкоди у користуванні квартирою співвласнику. Згаданим рішення порядок користування зазначеною квартирою не вирішувався та частки в праві власності в натурі сторонам не виділялись (а.с.8-10).

Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Між сторонами спору, після вселення ОСОБА_1 в спірну квартиру в житлову кімнату площею 12,2 кв.м на виконання вищезгаданого рішення суду від 17 грудня 2007 року, договір про встановлення порядку користування квартирою не укладався та будь-яких домовленостей щодо спільного користування нею досягнуто не було, тому ОСОБА_1 і звернувся до суду за вирішенням цього спору, а ОСОБА_6 подала зустрічний позов з своїм варіантом встановлення порядку користування.

ОСОБА_1 має право на надання йому у володіння та користування частки спільного майна, що відповідає його ідеальній частці у праві власності в спірній квартирі, а саме 3/8 її частини, а ОСОБА_6 5/8 частин.

Вимоги сторін співпадають в частині залишення у спільному користуванні приміщень квартири загального призначення, а саме коридор, кухню з прилеглим балконом, ванну кімнату і туалет, тому виділенню в окреме користування кожній із сторін підлягають саме житлові кімнати у зазначеній вище пропорції.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що житлова кімната, позначена на плані квартири в технічному паспорті під №6, площею 18,0 кв.м, яку позивач-відповідач ОСОБА_1 просить виділити йому в окреме користування, перевищує його ідеальну частку в праві власності, на яку він має право, тобто (40,2 кв.м жилої площі / 100% х 37,5% частку позивача )15,075 кв.м.

Як пояснив ОСОБА_1, саме за таку житлову площу та половину площі приміщень квартири загального призначення (15 та 12 кв.м відповідно) він сплачує комунальні платежі.

З вимогами відповідної компенсації з ОСОБА_6 за користування нею його часткою житлової площі (приблизно 3 кв.м) позивач не звертався.

За таких обставин, місцевий суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог та задовольнив зустрічні вимоги.

Посилання ОСОБА_1 на його особливі потреби, оскільки він є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи та невідповідність займаної ним та його дружиною кімнати нормам житлової площі є безпідставними. Вимоги позивача хоч і зводяться до поліпшення його житлових умов, однак спір не регулюється нормами житлового права, а витікає з права власності, а тому наявність таких обставин, про які зазначає позивач, не дає підстав для збільшення йому частки у праві власності за рахунок іншої сторони. Крім того, слід зазначити, як пояснила в суді ОСОБА_6, що за її скаргою реєстрація ОСОБА_2 в спірній кварті скасована.

Щодо вимог ОСОБА_1 про виділення йому в користування підвального приміщення площею 19 кв.м., то вони обґрунтовано відхилені. В справі відсутні будь-які належні та допустимі докази, що таке приміщення в підвалі будинку взагалі належить сторонам в справі на праві спільної сумісної чи часткової власності та воно може бути предметом даного спору.

Розбіжності у площах балкона та лоджії зазначених місцевим судом не можуть бути підставою для скасування рішення, а лиш для виправлення описки, за чим позивач до суду не звертався. Фактична площа балкона та лоджії зазначені в техпаспорті квартири відповідно 3,2 кв.м та 2,5 кв.м, однак як встановлено в засіданні зазначені в рішенні суду площі в 1,0 кв.м та 1,3 кв.м є розрахунковими з коефіцієнтом заниження для розрахунку оплати за комунальні послуги. Саме так вони зазначені і в техпаспорті, що підтверджується різницею загальної площі та площі квартири відповідно 67 та 64,7 кв.м (а.с.14)

За таких обставин, оскільки рішення місцевого суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у ньому, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 09 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: