Сколівський районний суд Львівської області
РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 453/1838/14-ц

№ провадження 2/453/63/15

27.04.2015 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Брони А.Л.,

при секретарі Павкевич Н.Я.,

з участю представника позивача-адвоката Комара М.В.,

відповідачки ОСОБА_2,

представника третьої особи Лепесевич М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з участю третьої особи Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,

встановив:

ОСОБА_4, уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його мати, після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно - ? житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Оскільки на момент смерті спадкодавця він разом із своїм батьком проживав за вказаною адресою, вважає себе та свого батька такими, що фактично прийняли спадщину, відповідно він - ? частину спадкового майна, батько - ?. При цьому, зазначив, що його брат ОСОБА_7 спадщину після смерті матері не прийняв. Після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_4 року відкрилась спадщина на ? частини вказаного вище житлового будинку, які батько за життя заповідав у рівних частках своїм синам - ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Свою частку у спадковому майні після смерті батька він прийняв, фактично вступивши в управління спадковим майном. Його брат - ОСОБА_7, будучи спадкоємцем після смерті батька за заповітом, жодних дій щодо прийняття ним спадщини не вчинив, спадщину не прийняв, а тому вважає, що після смерті брата, його діти, які є відповідачами у даній справі, також не мають права на спадкування в порядку представлення. За таких обставин просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом та заповітом після смерті його матері та батька.

У судовому засіданні представник позивача уточненні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та уточненнях до неї, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2, котра також є представником відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5, подала до суду заперечення, в якому вказала, що спадкове майно є спільним майном подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_6, при цьому також зазначила, що житловий будинок було збудовано вказаним подружжям за відсутності документів на проведення будівельних робіт та відведення земельної ділянки під будівництво такого. Вказала, що її батько був спадкоємцем за заповітом на частину житлового будинку, а тому вважає, що після його смерті вона та інші відповідачі мають право на частку у спадковому майні, яка за заповітом належала б їхньому батькові. З огляду на ці обставини вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечила з вищенаведених підстав, відтак просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Представник третьої особи - Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області у судовому засіданні при вирішенні питання посилалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при ухваленні рішення у даній справі, слід керуватися положенням ЦК України в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування будинковолодіння має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сколівського районного управління юстиції Львівської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області померла ОСОБА_8, котра є матір`ю позивача, про що свідчать копії свідоцтв про смерть та народження позивача.

З копії довідки № 755 від 21.04.2015 року, наданої Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області вбачається, що подружжю ОСОБА_8 та ОСОБА_6 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, які були його забудовниками та власниками.

Отже, після смерті матері позивача - ОСОБА_4 відкрилась спадщина на ? частину вказаного нерухомого майна, на яке спадкодавець за життя заповіту не складала, що підтверджується довідкою Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 3101 від 18.11.2014 року.

У відповідності до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Таким чином, спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_8 були: чоловік ОСОБА_6, позивач - ОСОБА_4 та його брат ОСОБА_7

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 разом з нею проживав позивач та його ОСОБА_6., а тому відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) вони вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном.

Брат позивача - ОСОБА_7, жодних дій, передбачених вказаними нормами спадкового права, які б свідчили про прийняття ним спадщини не вчинив, а тому, з урахуванням вимог ст. 553 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається таким, що відмовився від спадщини і його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Таким чином після смерті матері позивача батькові позивача належало ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, а позивачу ? .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області помер батько позивача ОСОБА_6, котрий за життя все своє майно де б воно не було і з чого воно б не складалось заповідав у рівних частинах своїм синам - ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

Позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті батька, а тому вважається таким, що прийняв спадщину.

ОСОБА_7, брат позивача, на момент відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживав, про що свідчить довідка Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 3222 від 02.12.2014 року, з якої вбачається, що ОСОБА_7 проживав ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті батька, як і після смерті матері, жодних дій, передбачених ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), які б свідчили про прийняття ним спадщини не вчинив, а тому, з урахуванням вимог ст. 553 цього ж Кодексу вважається таким, що відмовився від спадщини і його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

З довідки № 3222 від 02.12.2014 року, наданої Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки брат позивача не прийняв спадщину як після смерті матері - ОСОБА_8 так і після смерті батька - ОСОБА_6, відповідно до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті, не входять права на спадкове майно, яким є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, оскільки такі не належали спадкодавцеві, ОСОБА_7, на момент відкриття спадщини, відтак посилання відповідачки на те, що вона та інші відповідачі мають право на ту частку спадщини, яка належала б за законом їхньому батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини, є безпідставним та таким, що спростовуються вищенаведеним і матеріалами справи.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за законом та заповітом після смерті його матері та батька. Станом на 22.10.2014 року за замовленням позивача на вказане нерухоме майно було виготовлено технічну документацію. Позивач несе витрати по утриманню зазначеного майна, користується земельною ділянкою, наданою для обслуговування житлового будинку, проте оформити свої спадкові права він немає можливості за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, що унеможливлює отримання спадкоємцем у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, про що свідчить наявна в матеріалах справи відмова нотаріуса.

У відповідності до правової позиції, викладеної у роз`ясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ураховуючи наведене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_4 є підставними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1220, 1233, 1241, 1258, 1261, 1267, 1268, 1272, 1273 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок під літ. А-1 загальною площею 63,8м2, житловою площею 25,4м2 з господарськими будівлями та спорудами, а саме: сарай Б; убиральню В; ворота № 1; огорожа № 2; огорожа № 3 по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом та заповітом після смерті його матері ОСОБА_8, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року та його батька ОСОБА_6, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя