11.03.2015 Єдиний унікальний номер 205/7605/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Ленінський районний відділ в місті Дніпропетровську Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання втратившим право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 в вересні 2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 23.12.1995 року між ним та ОСОБА_3 було укладено шлюб.

До реєстрації шлюбу він мешкав з ОСОБА_3 у належній йому квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

На початку 1996 року квартиру АДРЕСА_1 було продано, та він разом з ОСОБА_3 переїхали мешкати до квартири тещі - ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_3.

31.07.2014 року ОСОБА_2 не зміг потрапити до спірної квартири, оскільки були змінені замки на вхідних дверях. Зателефонувавши дружині - ОСОБА_3 та тещі -ОСОБА_1, останні повідомили, що він в спірній квартирі мешкати не буде.

02.08.2014 року звернувся з відповідною заявою до органів внутрішніх справ по факту чинення перешкод у користування житлом.

Також, ОСОБА_2 вказав, що здійснює поточний ремонт спірної квартири та вносить комунальні платежі.

На підставі вищевикладеного, просить усунути перешкоди у користуванні житловою площею у квартирі АДРЕСА_3, шляхом зобов'язання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надати комплект ключів від вхідних дверей та вселити ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_3.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 , звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_2, третя особа: Ленінський районний відділ в місті Дніпропетровську Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання втратившим право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що вона є власником квартири АДРЕСА_3.

З 1996 року у квартирі зареєстрований зять - ОСОБА_2.

З березня 2014 року ОСОБА_2 пішов з родини та з того часу не проживає в спірній квартирі, не сплачує комунальні послуги та не бере участі у її утриманні. Особисті речі ОСОБА_2 зберігаються в коморі на сходовій клітині будинку АДРЕСА_3.

ОСОБА_2 відсутній у спірній квартирі понад шість місяців без поважної причини.

07.11.2014 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між донькою - ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який був зареєстрований 23 грудня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис №790 - розірвано.

На підставі вищевикладеного позивач просила суд визнати ОСОБА_2 втративши право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_3, зняти з реєстраційного обліку та стягнути судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення - залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляв.

В судове засідання представник третьої особи Ленінського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3, на підставі довідки ЖБК №208 від 07.12.2004 року №124-04 та рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 21.10.1999 року №2091, що підтверджується Свідоцтвом про право на власності. /а.с.15/

Також, встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - розірвано.

Згідно довідки за підписом Голови Житлово-будівельного кооперативу №208 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3 з 29.08.1996 року та не проживає в спірній квартирі, особисті речі в квартирі відсутні./а.с.17,18/

В судовому засіданні ОСОБА_1, пояснила , що ОСОБА_2 з березня 2014 року не проживає в спірній квартирі, особисті речі ОСОБА_2 зберігаються у коморі. Також, ОСОБА_1 зазначила, що в серпні 2014 року змінила замки в спірній квартирі та ключі від змінених замків відповідачу не давала. Крім того, вказує, що відповідач не сплачує комунальні послуги та не користується спірною квартирою.

Також, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказали, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_3 з березня 2014 року.

Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім*ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

З матеріалів справи вбачається, що 02.08.2014 року ОСОБА_2 звертався до Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області з заявою з приводу протиправних дій з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а саме чинення перешкод в доступі до квартири АДРЕСА_3, що підтверджується Висновком Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 05.08.2014 року./а.с.8/

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В силу ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі з березня 2014 року, таким чином, суд приходить до висновку, що строк, передбачений ч.2 ст.405 ЦК України не сплинув, а тому підстави вважати відповідача таким, що втратив право на житло, відсутні.

Згідно зі ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків встановлених законом.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до положень ч.1. ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже виходячи з вищевикладеного, в межах обґрунтування позову та за наведених норм права вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_2 втративши право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_3 та зняття з реєстраційного обліку є передчасними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки в задоволення позовних вимог судом відмовлено, судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, і керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 310 ЦК України, ст. ст. 5, 6, 10, 11, 27-1, 57-60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Ленінський районний відділ в місті Дніпропетровську Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання ОСОБА_2 втративши право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_3 та зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г. Остапенко