Справа №461/3131/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Романюка В.Ф.

при секретарі - Куц Н.З.

з участю: позивача - ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_4

представника третьої особи - Фридрака В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третьої особи: Комісії з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації м.Львова про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - ОСОБА_2, з участю третьої особи: Комісії з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації м.Львова про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 19.11.2006 р. зареєстрував шлюб із ОСОБА_2 у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 4431. Від цього шлюбу в них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Через постійні необґрунтовані сварки, погрози, образи та ревнощі відповідача, ОСОБА_1 змушений був 4 травня 2010 року виселитись із її квартири за адресою АДРЕСА_1, де він проживав разом із дружиною з часу одруження. Позивач почав знову проживати у квартирі своїх батьків за адресою АДРЕСА_2, а син залишився проживати у матері. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 листопада 2012 р. шлюб між ними було припинено. Після переходу до окремого від сім'ї проживання в позивача почали виникати непорозуміння із відповідачем щодо участі у вихованні дитини, у її відвідуванні. Відповідач почала створюватися штучні перешкоди стосовно нормального спілкування з дитиною. Після розірвання шлюбу відповідач почала рідко дозволяти позивачу спілкуватися та бачитись з дитиною. Всі його намагання мирним шляхом врегулювати даний спір призводили лише до нових конфліктів. ОСОБА_1 постійно намагався налагодити нормальний зв'язок із дитиною, брати участь у її вихованні, утриманні, розвитку здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Зокрема, весною 2014 р. він особисто двічі на тиждень водив сина весь час на підготовку до школи та двічі з трьох раз відвідував батьківські збори, оскільки у відповідача на це не було часу. Тоді відповідач не чинила йому перешкод у спілкуванні з сином. Але як тільки у цьому відпала потреба, бо закінчився підготовчий навчальний рік, все продовжилось далі. Також, позивач зазначає, що постійно купує дитині іграшки, фрукти, солодощі, потрібний одяг та взуття, приладдя для школи. Син із задоволенням розмовляє зі ним по телефону, грається у рухливі ігри, гуляє по парку, робить уроки, читає книжки. Але відповідач постійно безпідставно та незаконно тривалий час порушує його права як батька, не відповідає на його дзвінки, не відпускає сина гуляти та спілкуватись із ним та з його бабцею - мамою позивача, якій 25 травня 2015 р. виповниться 81 рік.

Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації м. Львова № 561 від 19.12.2013 р. позивачу втретє було визначено способи і час участі у вихованні сина шляхом побачень: кожну 1,3,5 суботи місяця з 13.00. до 19.00, кожну 2,4 неділю місяця з 12.00. до 19.00, кожен четвер з 15.00. до 19.00, оскільки інші дні та години, встановлені йому раніше, на влаштовували відповідача. Але з моменту прийняття останнього розпорядження РА і до цього часу відповідач продовжує систематично ігнорувати його, чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною та вирішенні будь-яких питань, пов'язаних з її розвитком як фізичним так і духовним, розширенні її свідомості щодо позитивного сприйняття оточуючого світу, забезпечення усім необхідним та виховання сина в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, батька, Батьківщини. Ніякі сторонні особи, окрім батьків, не можуть всьому цьому навчити дитину, а також ніхто не може замінити дитині спілкування з батьком. Також, позивач зазначає, що у нього є підозра, що відповідач нераціонально використовує сплачувані ним аліменти на дитину, які він справно щомісяця сплачує на дитину у розмірі 25% його заробітної плати. Зі слів сина, знає, що відповідач практично не купує йому іграшок, розвиваючих дитячих книжок, мало купує йому м'яса та риби, фруктів, соків та йогуртів. Враховуючи вищенаведене, просить позов задоволити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до позову. Просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, та пояснила, що вона не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, оскільки ОСОБА_1 з сином бачиться у дні визначені розпорядження Галицької районної адміністрації. Крім цього, зазначила, що позивач останній раз із сином бачився аж 22 березня 2015 р., а інколи побачення не відбуваються з вини позивача, який не повідомляючи причин не приходить на побачення з дитиною, або син не хоче його бачити і вона не може його заставити йти на побачення з батьком. Проти побачень батька із сином не заперечує, однак вважає, що їх встановлено забагато. Просила у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги позивача заперечив, надав письмові заперечення, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні позову повністю за їх безпідставністю, а затверджений розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №561 від 19.12.2013 р. графік спілкувань позивача з сином, відповідно до якого ОСОБА_1 встановлено такі дні та години зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_7: кожну другу, четверту неділю місяця з 12:00 год. до 19:00 год.; кожну першу, третю, п'яту суботу місяця з 13:00 год. до 19:00 год.; кожен четвер з 15:00 год. до 19:00 год. залишити без змін, оскільки він є достатнім, відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості інтересів всіх учасників сімейних відносин, а відповідач в свою чергу зобов'язується неухильно його дотримуватись.

Представник третьої особи Фридрак В.Б. у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав частково, а саме: підтримав вимоги щодо зобов'язання ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному особистому спілкуванні з їхнім сином ОСОБА_7. Щодо інших позовних вимог заперечив, оскільки розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, та наданим висновком про доцільність встановлення ОСОБА_1 днів та годин зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо встановлених годин побачень з малолітнім ОСОБА_7 позивачем не оскаржувалось, а також комісія з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації м.Львова не має повноважень перевіряти цільове використання аліментів сплачених позивачем, а тому в тій частині позивних вимог також просив відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, на підтвердження та спростування позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Судом встановлено, що 19.11.2006 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували свій шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис за №4431.

У шлюбі у них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1./а.с.10/.

Відповідно до рішення Залізничного районного суду м.Львова від 27.12.2010 р. з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячного, починаючи з 31.05.2010 р. і до досягнення дитиною повноліття. Також, з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 стягується 1/6 частину з усіх видів доходів щомісячно на її утримання починаючи з 31.05.2010 р. та до досягнення дитиною трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.11/.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 23.11.2012 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 19.11.2006 р. у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис за №4431 - розірвано. /а.с.12/.

Частиною 2 ст.141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини.

Згідно ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до розпорядження голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №580 від 08.11.2012 р. ОСОБА_1 встановлено такі дні та години зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2: кожну першу і третю суботу місяця з 11:00 год. до 19:00 год.; кожну другу і четверту неділю місяця з 11:00 год. до 19:00 год.; два рази у будні дні з 18:30 год. до 20:30 год. за погодженням матір'ю дитини. /а.с.9/.

Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №402 від 25.09.2013 р. ОСОБА_1 встановлено такі дні та години зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2: кожну 1, 3, 5 суботу місяця з 16:00 год. до 19:00 год.; кожну 2,4 неділю місяця з 11:00 до 19:00 год.; кожен четвер з 16:00 год. до 19:00 год. Матері ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам та спілкування батька - ОСОБА_1, з сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Розпорядження голови Галицької районної адміністрації №580 від 08.11.2012 р. - вважати таким, що втратило чинність. /а.с.8/.

Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №561 від 19.12.2013 р. ОСОБА_1 встановлено такі дні та години зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2: кожну 1, 3, 5 суботу місяця з 16:00 год. до 19:00 год.; кожну 2, 4 неділю місяця з 12:00 год. до 19:00 год. (Батько зустрічається з сином по місцю проживання дитини о 12:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 батько приводить сина додому по місцю проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 о 19:00 год.); кожну 1, 3, 5 суботу місяця з 13:00 год. до 19:00 год. (Батько зустрічається з сином о 13:00 год. за адресою: м.Львів, вул.Огієнка, 18 клуб «Орієнтир», батько приводить сина додому по місцю проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 о 19:00 год.); кожен четвер з 15:00 год. до 19:00 год. (Батько зустрічається з сином о 15:00 год. за адресою: м.Львів, вул.Огієнка, 18 клуб «Орієнтир», батько приводить сина додому по місцю проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 о 19:00 год.)./а.с.7/.

Відповідно до ч.2 ст.19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Як з'ясовано у судовому засіданні вищезгадане розпорядження сторонами не оскаржене, а відтак є чинним та таким, що є обов'язковим до виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звертався із заявою до голови Галицької районної адміністрації м.Львова з приводу притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за систематичне невиконання розпорядження Галицької районної адміністрації м.Львова №561 від 19.12.2013р. /а.с.22-23/. Відтак, йому було надано відповідь, в якій повідомляється про те, що ОСОБА_2 03.10.2014 р. було викликано у відділ у справах дітей Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, де з нею була проведена профілактична бесіда та роз'яснено, що рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, а його невиконання є неприпустимим та таким, що суперечить вимогам законодавства. /а.с.21/.

Відповідно до ч.2 ст.158 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до ч.2 ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини».

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р., визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини».

Як з'ясовано у судовому засіданні позивач, як люблячий батько, відповідно до моральних засад нашого суспільства та у відповідності до чинного законодавства, має із відповідачем рівні права і обов'язки щодо їхнього сина, але відповідач чомусь безпідставно нехтує права позивача, порушуючи їх.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, оскільки позивачем надано докази з приводу того, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, а відповідачем не спростовано покликання позивача, а відтак позові вимоги в тій частині слід задоволити, зобов'язавши ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному особистому спілкуванні з їхнім сином ОСОБА_7 із визначенням ОСОБА_1 днів та годин зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлені розпорядженням Галицької районної адміністрації м.Львова №561 від 19.12.2013 р., оскільки дане розпорядження сторонами не оскаржувалось.

А щодо інших позовних вимог, то суд приходить до висновку, що такі не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не надано суду доказів звернення до органу опіки та піклування з приводу зміни графіку спілкування з дитиною. Відтак, наведені позивачем обставини жодним чином не обумовлюють необхідність і підставність для зміни затвердженого органом опіки та піклування графіку зустрічей позивача із сином у робочі дні.

Крім цього, перевірка цільового використання аліментів на дитину не входить до компетенції Комісії з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, дана комісія є лише консультативно - дорадчим органом, при районній державній адміністрації у сфері захисту прав дитини, як це зазначено у п. 1 Положення про Комісію з питань захисту прав дитини.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна зі сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.16 ЦК України, ст.ст. 19, 141, 153, 159 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному особистому спілкуванні з їхнім сином ОСОБА_7.

Встановити ОСОБА_1 дні та години зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2: кожну 1, 3, 5 суботу місяця з 13:00 год. до 19:00 грн.; кожну 2, 4 неділю місяця з 12:00 год. до 19:00 год.; кожен четвер з 15:00 год. по 19:00 год.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер невідомий) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер невідомий) сплачений судовий збір у розмірі 81,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя В.Ф. Романюк