Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1019/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бондаренко В. В.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

06.05.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі: головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.

із секретарем: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до комунального лікувального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою комунального лікувального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району" на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до комунального лікувального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району» (надалі по тексту КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району») про поновлення на посаді дільничного лікаря-педіатра КЛЗ «Центр первинної медико-соціальної допомоги Бобринецького району», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначав, що з 1979 року працював лікарем педіатром в Бобринецькій ЦРЛ, з 01.08.2013 року переведений дільничним лікарем-педіатром КЛЗ «Центр первинної медико-соціальної допомоги Бобринецького району».

Наказом головного лікаря КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» від 17.11.2014 року № 43к його було звільнено з посади лікаря-педіатра дільничного на підставі п. 1 і п. 3 ст. 40 КЗпП України. В трудову книжку відповідачем внесено запис про звільнення з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці. Своє звільнення вважає незаконним, оскільки ніяких змін в організації виробництва не було, безпідставно вказано в наказі про те, що він відмовився від проходження курсів спеціалізації за спеціальністю «загальна практика - сімейна медицина» і що йому пропонувалась інша робота на посаді лікаря-педіатра Бобринецької ЦРЛ. Крім того, питання щодо зміни та затвердження штатного розпису не може вирішуватися головним лікарем КЛЗ. Зазначає, що причиною незаконного звільнення стало упереджене ставлення до нього з боку адміністрації закладу.

Наказ про звільнення йому направлено 22.11.2014 року поштою, трудову книжку видано лише 28.11.2014 року, остаточного розрахунку при звільненні не здійснено.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.02.2015 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 з 17.11.2014 року на посаді лікаря-педіатра дільничного Комунального лікувального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району" Бобринецької районної ради.

Стягнуто з Комунального лікувального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району" Бобринецької районної ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6306,52 грн. за період з 17.11.2014 року по 16.02.2015 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначається, що суд неповно з'ясував фактичні обставини справи, не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не взяв до уваги, що головний лікар КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» як керівник закладу діяв в межах своєї компетенції та наданих йому повноважень. В амбулаторних закладах передбачені посади - лікаря загальної практики-сімейний лікар, таких посад як лікар-педіатр дільничий, яку займав позивач, примірним штатним нормативом не передбачено. Оскільки перепрофілювання посад працівників входить до компетенції головного лікаря закладу, тому наказам головного лікаря було затверджено зміни до штатного розпису працівників закладу, згідно якого 2,75 ставок лікарів-педіатрів дільничих зменшились до 1,25 ставки. Формування штатів працівників лікувального закладу не входять до виключної компетенції Бобринецької РДА. Наказом головного лікаря від 15.09.2014 року № 66 затверджено новий штатний розпис - перепрофілювано дві посади дільничих педіатрів на відповідні ставки сімейних лікарів. Позивач відмовився від проходження курсів навчання, потрібних для допуску до роботи на посаді сімейного лікаря, та переведення на іншу роботу за фахом в Бобринецьку центральну лікарню. Крім того, позивач систематично порушував трудову дисципліну, у зв'язку з чим йому оголошено дві догани. За таких обставин адміністрація закладу не мала підстав і можливості пропонувати позивачу посаду сімейного лікаря, наказ про його звільнення вважає законним.

Заслухавши доповідача, позивача та його представників, які згодні з рішенням суду, представника відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що наказом головного лікаря КЛЗ «Центр первинної медико-соціальної допомоги Бобринецького району» «Про прийняття на роботу» № 2-п від 01.08.2013 року позивач на підставі його заяви прийнятий на посаду лікаря-педіатра Бобринецької амбулаторії ЗПСМ з 01.08.2013 року, по переводу з посадовим окладом згідно штатного розпису (т.1 а.с.101-102).

Посадові обов'язки, права і відповідальність позивача визначені посадовою інструкцією лікаря-педіатра дільничного ОСОБА_2, затвердженою головним лікарем КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» 15.07.2014 року, з якою позивач ознайомлений 17.07.2014 року, що підтверджується його особистим підписом (т.1 а.с.104).

До його посадових обов'язків, зокрема належить надання кваліфікованої медичної допомоги за спеціальністю, використовуючи сучасні методи профілактики, діагностики, лікування і реабілітації, дозволені для застосування в медичній практиці, надання медичної допомоги хворим в нічний час чергування (ургентація) згідно графіку, затвердженого головним лікарем. Лікар-педіатр дільничний несе відповідальність, зокрема за своєчасне і якісне здійснення покладених на нього посадових обов'язків; організацію своєї роботи, своєчасне і кваліфіковане виконання наказів, розпоряджень і доручень керівництва, нормативно-правових актів з своєї діяльності; дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку (т.1 а.с.103-104).

Згідно п.п. 1.1, 1.3, 1.5, 1.6, 1.7 статуту КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» Бобринецької районної ради, затвердженого рішенням Бобринецької районної ради від 24.04.2013 року №277, цей комунальний лікувальний заклад (далі - Центр) є комунальним закладом охорони здоров'я і належить до спільної власності територіальних громад сіл та міста Бобринецького району Кіровоградської області, який утворений рішенням Бобринецької районної ради за поданням голови Бобринецької районної державної адміністрації, засновником якого є Бобринецька районна рада (далі - Власник), а органом управління Центру є Бобринецька районна державна адміністрація (далі - Орган управління). Центр в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства охорони здоров'я України, рішеннями районної ради, розпорядженнями голови районної державної адміністрації та іншими нормативно-правовими актами і цим Статутом (т.1 а.с.46-50).

Штатна чисельністю КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» Бобринецької районної ради на 2013 рік затверджена розпорядженням голови Бобринецької районної державної адміністрації «Про затвердження штатної чисельності комунального лікувального закладу «Центр первинної медико-соціальної допомоги Бобринецького району» Бобринецької районної ради» № 262-р від 30.07.2013 року, і передбачає, що Амбулаторія загальної практики сімейної медицини м. Бобринець включає посади «Лікар загальної практики-сімейний лікар» в кількості штатних одиниць - 9,25, «Лікар-педіатр дільничний» - 2,75 (т.1 а.с.124-128).

Згідно Штатного розпису на 2013 рік по КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» станом на 01.08.2013 року, затвердженого головою Бобринецької районної державної адміністрації 01.08.2013 року, до Амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Бобринець КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» входять посади «Лікар педіатр дільничний» в кількості штатних посад - 2,75 (т.1 а.с.207-209).

Згідно протоколу засідання комісії спільних трудових колективів Бобринецької ЦРЛ та КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» від 04.09.2014 року комісія, розглянувши навантаження дільничних педіатрів ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а також навантаження сімейних лікарів, прийшла до висновку, що надання медичної допомоги дітям дільничними педіатрами залишається проблемним, лікарі ОСОБА_2 і ОСОБА_5 мають низьку завантаженість по обслуговуванню дітей вдома, тому вирішила рекомендувати головному лікарю КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» привести штатні нормативи відповідно до наказу МОЗ України № 585 від 21.08.2014 року, а саме перекваліфікувати дві посади дільничних педіатрів на відповідні ставки сімейних лікарів (т.1 а.с.64-65).

Наказом головного лікаря КЛЗ «Центр первинної медико-соціальної допомоги Бобринецького району» «Про затвердження штатного розпису» № 66 від 15.09.2014 року затверджено штатний розпис відповідно до примірних штатних нормативів по КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» шляхом перепрофілювання двох посад дільничних педіатрів на відповідні ставки сімейних лікарів та попереджено лікарів-педіатрів дільничих ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про наступне вивільнення з 15.11.2014 року (т.1 а.с.82). Позивач ознайомлений з даним наказом 15.09.2014 року, що підтверджено його особистим підписом на звороті наказу (т.1 а.с.82).

Наказом головного лікаря КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» «Про внесення змін до штатного розпису» № 66а від 15.09.2014 року внесено з 15.11.2014 року до штатного розпису КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» по структурному підрозділу Бобринецька амбулаторія сімейної медицини загальної практики № 1 м. Бобринця зміни, а саме виведено зі штатного розпису 1,5 посади «лікар педіатр-дільничий» та введено до штатного розпису 1,5 посади «лікар загальної практики-сімейний лікар» (т.1 а.с.56).

Крім того, головним лікарем КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» затверджено штатну чисельність КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» на 2014 рік, згідно якої у штаті амбулаторії ЗПСМ м. Бобринець передбачено, зокрема, посади «Лікар загальної практики - сімейний лікар» в кількості - 10,75 штатних одиниць , «Лікар-педіатр дільничний» - 1,25 (т.1 а.с.129-132).

Наказом головного лікаря КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» від 17.11.2014 року № 43к ОСОБА_2 було звільнено з посади лікаря-педіатра дільничного з 17.11.2014 року на підставі п. 1 і п. 3 ст. 40 КЗпП України. В обгрунтування звільнення зазначено, що відповідно до наказу головного лікаря КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» №66 від 15.09.2014 року "Про затвердження штатного розпису" відбулося перепрофілювання двох посад дільничних педіатрів на відповідні ставки лікарів загальної практики - сімейних лікарів з 15.11.2014 року, лікаря-педіатра дільничного ОСОБА_2, який відмовився від проходження курсів спеціалізації за спеціальністю "загальна практика - сімейна медицина", попереджено про наступне вивільнення з 15.11.2014 року, а також запропоновано працевлаштування на посаді лікаря - педіатра Бобринецької ЦРЛ. Крім того, ОСОБА_2 відповідно до наказів від 09.05.2014 року №52 та від 12.09.2014 року №65 оголошено догану (а.с.78).

В той же час до трудової книжки позивача був внесений запис № 19 про звільнення з посади за п.1 ст. 40 КЗпП України (в зв'язку із змінами в організації виробництва) на підставі наказу головного лікаря № 43-п від 17.11.2014 року (т.1 а.с.9).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, а відповідно до ч. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України, звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

При звільненні працівників у зв'язку зі скороченням чисельності або штату повинні додержуватись правил щодо переведення звільнених працівників на іншу роботу при наявності вакантних робочих місць (посад) і згодою працівників.

Відповідно п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року роз"яснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, зокрема, чи додержано власником уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Згідно з частиною 3 статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, врахував, що затвердження штату (штатної чисельності, штатного розпису) КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» Бобринецької районної ради, внесення до нього змін, скорочення чисельності або штату працівників належить до виключної компетенції засновника (власника) - Бобринецької районної ради або уповноваженого ним органу - Бобринецької районної державної адміністрації. Оскільки відповідно до п.3 контракту керівник КЛЗ «ЦПМСД» має право, зокрема, прийому, звільнення та розстановки кадрів, видачі наказів, у зв'язку із службовою необхідністю доручати працівникам виконання додаткових обов'язків відповідно до їх професійної підготовки, закріпити це наказом по КЛЗ «ЦПМСД», проводити при необхідності перепрофілювання посад згідно з нормативно-правових актів, однак Контракт не містить положень щодо надання керівнику повноважень по затвердженню штату КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» чи внесення до нього змін.

Згідно інформації, наданої Бобринецькою районною державною адміністрацією, за № 01-40/199/1 від 05.05.2015 року рішенням Бобринецької районної ради затверджується структура КЛЗ «ЦПМСД», штатний розпис та кошторис затверджує головний розпорядник коштів - Бобринецька районна державна адміністрація. Згідно із Статутом комунального закладу до повноважень головного лікаря входить здійснення прийому працівників на роботу та звільнення з роботи за погодженням із керівниками структурних підрозділів (т.2 а.с.23).

У матеріалах справи відсутні докази, що при позивачу пропонувались всі вакантні посади в КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району», тому суд правильно вважав, що відповідачем було порушено передбачений ст. 49-2 КЗпП України порядок вивільнення працівників.

З наданих відповідачем копій наказів головного лікаря КЛЗ «Центр первинної медико-соціальної допомоги Бобринецького району» № 52 від 09.07.2014 року (т.1 а.с.58), та № 65 від 12.09.2014 року (т.1 а.с.60) встановлено, що ОСОБА_2 двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни - йому оголошувались догани, ці накази позивачем не оскаржувались.

Однією з підстав звільнення в наказі головного лікаря КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» «Про звільнення ОСОБА_2» № 43-п від 17.11.2014 року зазначено п.3 ст. 40 КЗпП України з посиланням на вищевказані накази від 09.05.2014 року № 52 та від 12.09.2014 року № 65 про оголошення догани (т.1 а.с.9, 78), проте не зазначається яке саме порушення трудової дисципліни після оголошення вищевказаних доган допущено позивачем.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Звільнення працівника можливе лише за наявності його вини у вчиненні порушення трудової дисципліни (невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку), за вчинення якого до нього не застосовувалися інші заходи стягнення.

Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У порушення вимог закону позивача фактично двічі було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за одне й те саме правопорушення, спочатку оголошено дві догани за вчинення двох порушень трудової дисципліни, а через два місяці після оголошення останньої догани звільнено на підставі п. 3 ч.1 ст.40 КЗпП України за те, що він двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Суд першої інстанції встановив, що відповідачем допущені порушення вимог трудового законодавства при звільненні позивача, тому дійшов обгрунтованого висновку про необхідність поновлення останнього на тій же посаді з дня звільнення.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно довідки про середню заробітну плату № 32/01-16 від 10.01.2015 року середньоденний заробіток ОСОБА_2 перед звільненням складав 143,33 грн. (т.1 а.с.163), тому з відповідача на користь позивача правомірно стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.11.2014 року по 16.02.2015 року в сумі 6306,52 грн.

Стаття 1 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності законних підстав для звільнення позивача із займаної посади.

Доводи апеляційної скарги про те, що формування штатів працівників лікувального закладу не входять до виключної компетенції Бобринецької РДА, та те, що головний лікар КЛЗ «ЦПМСД» діяв в межах його компетенції та наданих йому Статутом повноважень, є безпідставними і суперечать дослідженим судом доказам, що містяться у матеріалах справи.

Судом першої інстанції відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу комунального лікувального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району" відхилити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: