У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 16 травня 2008 року відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» згідно з кредитним договором надало ОСОБА_4 кредитні кошти в розмірі 78 900 доларів США. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного зобов'язання між банком та відповідачем укладений договір іпотеки, згідно з яким останній передав банку в іпотеку нежиле приміщення АДРЕСА_1. 28 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Того ж дня між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» також укладено договір факторингу, за умовами якого останнє набуло статусу кредитора за договором від 16 травня 2008 року. Боржник належним чином не виконує зобов'язання за вказаним кредитним договором, у результаті чого станом на 16 червня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 992 850 грн 34 коп.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 жовтня 2014 року в задоволені позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежиле приміщення АДРЕСА_1, площею 64,3 кв. м, що належить ОСОБА_4, шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки проведеної незалежним експертом на стадії оцінки майна, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 16 травня 2008 року в розмірі 906 491 грн 93 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що відповідач неналежно виконував умови укладеного з відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» кредитного договору, допустив заборгованість, розмір якої визначено з урахуванням вимог закону та умов договору, у зв'язку з чим на погашення цієї заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з укладеним договором іпотеки.

Доводи ОСОБА_4 про те, що договір факторингу суперечить ст. 1078 ЦК України та є нікчемним, перевірялись апеляційним судом і правильно визнані безпідставними, оскільки договір факторингу між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», укладений після договору про відступлення права вимоги між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», недійсним не визнано, а в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Крім того, посилання касаційної скарги про те, що договір факторингу, де боржником є фізична особа, не може укладатись, не відповідають вимогам ст. ст. 1077, 1078 ЦК України, згідно з якими певні вимоги, які випливають із факторингових операцій щодо надання фінансових послуг стосуються фактора та клієнта, а не боржника.

Доводи касаційної скарги про незастосування позовної давності безпідставні, оскільки позовна давність застосовується лише за заявою сторони, а ОСОБА_4 такої заяви не робив (ч. 4 ст. 267 ЦК України), що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-25цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
С.Ф. Хопта В.А. Черненко