АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Новак А.В.
№ 22-ц/796/4862/2015 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі Шпируку О.В.В.,

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені від суми несплачених аліментів та додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені від суми несплачених аліментів та додаткових витрат на дитину. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4525,02 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 45,25 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 1807,57 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні її позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів, пославшись на те, що заборгованість по аліментах була погашена ним 28 грудня 2012 року шляхом реалізації належного відповідачу майна. Даний факт на позбавляє її права на стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2012 року по 27 грудня 2012 року. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач не сплачував аліменти з незалежних від нього причин. Вирішуючи питання про відшкодування додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції належним чином не дослідив та не надав належної оцінки історії хвороби дитини та документам придбання ліків, які відповідають основним напрямкам лікування дитини. Суд не врахував, що вона працює викладачем у дитячій школі мистецтв і сама виховує та забезпечує неповнолітню дочку. Дитина з народження дуже хвороблива, потребує постійного медичного та медикаментозного догляду.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_1 На думку апелянта, судом першої інстанції було порушено положення норм процесуального права. Суд не врахував, що на його утримання перебуває двоє студентів та хвора мати, а доход становить 1200-1300 грн. на місяць. На підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2007 року з урахуванням інтересів дитини ОСОБА_1 виділено 2/3 частини спільно нажитої за час шлюбу квартири, що також становить дохідну складову дитини.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну скаргу та просять відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2

Представники ОСОБА_2 просять відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та задовольнити апеляційну скаргу відповідача.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 30 вересня 2000 року по 03 червня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 травня 2004 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків неоподаткованого мінімуму доходу громадян, щомісячно, починаючи з 07 травня 2004 року до її повноліття.

На виконання вказаного рішення 07 червня 2005 року Голосіївським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист. 15 листопада 2005 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

26 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що відповідач сплачує аліменти нерегулярно, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по аліментах, яка згідно розрахунку державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві від 16 січня 2012 року станом на 01 січня 2012 року становила 51 322,70 грн. 28 грудня 2013 року на підставі розпорядження державного виконавця за №1008/9 від 28 грудня 2012 року дана сума заборгованості була утримана шляхом проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, яке належало відповідачу. Їх з відповідачем дочка з березня 2005 року перебуває на кардіологічному обліку з діагнозом дефект міжпредсердної перегородки, порок серця ВПС, часто хворіє на гострі респіраторні інфекції. 01 квітня 2011 року в АМН України серцево-судинної хірургії ім.М.М.Амосова їй було проведено операцію. Дитина потребує регулярного медичного обстеження та оздоровлення. В серпні 2011 року ортопедом було поставлено діагноз: правобічний сколіоз І ст. плоскостопість, в серпні 2012 року кардіологом поставлено діагноз: вегето-судинна дистонія, стан після оперативного лікування вродженої вади серця. У вересні 2012 року дитині було поставлено діагноз: дискінезія ЖВШ на фоні деформації жовчного міхура. При стаціонарному обстеженні в вересні 2013 року поставлено діагноз: хронічний гастродуоденіт з підвищеною кислотоутворюючою функцією шлунку. З червня 2013 року дитина спостерігається в ортодонта - потребує ортодонтичної корекції, потребує санаторно-курортного лікування. У зв'язку з цим з 2006 року по 2012 рік вона понесла додаткові витрати на лікування дитини на суму 8118,45 грн., витрати на оздоровлення дитини всього на суму 6 284,03 грн., з яких: 2 550 грн. - на оздоровлення та проживання з 16 грудня 2011 року по 30 грудня 2011 року в санаторії «Перлина Карпат»; 266,13грн. - на проїзд, 2 625 грн. - на оздоровлення та проживання з 12 липня 2012 року по 26 липня 2012 року в санаторії «Перлина Карпат» та 135,45 грн. на проїзд, 707,45 грн. - на придбання квитків на потяг з 2006 року по 2009 року на оздоровлення на час літніх канікул. Також дитина навчається в Дитячій музичній школі №3 ім. В.С.Косенка. За 2011/2014 навчальний рік нею було сплачено 1 490 грн.

ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2012 року по 27 грудня 2012 року в сумі 185 788,17 грн., а також додаткові витрати на дитину в сумі 15 892,48 грн.

18 березня 2014 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог. Зазначила, що за період з 26 грудня 2013 року по 18 березня 2014 року нею було понесені додаткові витрати на дитину - придбано лікі на загальну суму 966,66 грн. та проведено лікування в ТОВ «Санаторій «Феофанія» на суму 1 050 грн. Просила стягнути з ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2012 року по 27 грудня 2012 року в сумі 185 788,17 грн., а також додаткові витрати на дитину в сумі 17909,14 грн.

Суд першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково, стягнувши з ОСОБА_2 на користь позивачки 4525,02 грн. додаткових витрат на дитину. В іншій частині вимог судом було відмовлено.

Колегія суддів вважає, що при ухваленні рішення судом було неправильно застосовано положення норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до положень ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з вини відповідача, враховуючи, що відповідач нерегулярно сплачував аліменти у певні періоди. В подальшому ОСОБА_2 повність погасив заборгованість за рахунок реалізації належної йому частини нерухомого майна.

Разом з тим, погашення платником заборгованості по аліментам не звільняє його від відповідальності, передбаченої ст. 196 СК України.

Відповідно до роз'яснень пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 22 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відтак, платник аліментів може бути звільнений від відповідальності, передбаченої ст.196 СК України лише у тому разі, коли несплата аліментів відбулася з поважних причин. Обов'язок доказування поважності причин несплати аліментів покладається саме на платника аліментів.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 не було надано доказів на підтвердження того, що несплата аліментів відбулася з незалежних від нього причин. Факт наявності заборгованості по аліментах відповідач не заперечував.

Тому, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів.

В позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 пеню за прострочення аліментів за період з 01 січня 2012 року по 27 грудня 2012 року в сумі 185 788,17 грн., виходячи з довідки-розрахунку державного виконавця №46/15 від 16 січня 2012 року. Відповідно до даної довідки станом на 01 січня 2012 року розмір заборгованості по аліментам становить 51322,70 грн. (а. с. 40).

Разом розрахунок заборгованості не відповідає наявним в справі доказам.

Як вбачається з матеріалів справи, питання про стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення аліментів на утримання дочки за період з травня 2004 року по грудень 2011 року включно вже був предметом судового розгляду. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів за вказаний період в сумі 59137,93 грн. При цьому, судом було встановлено, що заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з травня 2004 року по грудень 2011 року становить 8214,63 грн. (а. с. 113-118). Вказані розрахунки сторонами спростовані не були.

Як вбачається з матеріалів справи, в 2012 році ОСОБА_2 сплачував аліменти у більшому розмірі. Так, з урахуванням положень ст. 182 СК України, за січень він мав сплатити 333,60 грн., за лютий - 333,60 грн., за березень - 333,60 грн., за квітень - 340,20 грн., за травень - 340,20 грн., за червень - 340,20 грн., за липень - 343,20 грн., за серпень - 343,20 грн., за вересень - 343,20 грн., за жовтень - 348,30 грн., за листопада - 348,30 грн., за грудень - 359,10 грн., а фактично сплатив за січень - 334,00 грн., за лютий - 334,00 грн., за березень - 334,00 грн., за квітень - 341,00 грн., за травень - 341,00 грн., за червень - 341,00 грн., за липень - 344,00 грн., за серпень - 344,00 грн., за вересень - 344,00 грн., за жовтень - 349,00 грн., за листопада - 349,00 грн., за грудень - 360,00 грн. Тому, при розрахунку аліментів сума боргу, яка утворилася на 01 січня 2012 року підлягає зменшенню у відповідні періоди на різницю нарахованих та сплачених сум за 2012 рік.

Враховуючи викладене, розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з 01 січня 2012 року по 31 січня 2012 року становить 2546,53 грн. (8214,63 * 0,01 * 31); за період з 01 лютого 2012 року по 29 лютого 2012 року становить 2382,13 грн. (8214,23 * 0,01 * 29); за період з 01 березня 2012 року по 31 березня 2012 року становить 2546,29 грн. (8213,83 * 0,01* 31); за період з 01 квітня 2012 року по 30 квітня 2012 року становить 2464,03 грн. (8213,43 * 0,01* 30); за період з 01 травня 2012 року по 31 травня 2012 року становить 2545,92 грн. (8212,63 * 0,01* 31); за період з 01 червня 2012 року по 30 червня 2012 року становить 2463,55 грн. (8211,83 * 0,01* 30); за період з 01 липня 2012 року по 31 липня 2012 року становить 2545,42 грн. (8211,03 * 0,01* 31); за період з 01 серпня 2012 року по 31 серпня 2012 року становить 2545,17 грн. (8210,23 * 0,01* 31); за період з 01 вересня 2012 року по 30 вересня 2012 року становить 2462,83 грн. (8209,43 * 0,01* 30); за період з 01 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2012 року становить 2544,68 грн. (8208,63 * 0,01* 31); за період з 01 листопада 2012 року по 30 листопада 2012 року становить 2462,38 грн. (8207,93 * 0,01* 30); за період з 01 грудня 2012 року по 27 грудня 2012 року становить 2215,95 грн. (8207,23 * 0,01* 27);

Всього пеня за прострочення сплати ОСОБА_2 аліментів за період з 01 січня 2012 року по 27 грудня 2012 року становить 29724,88 грн.

Колегія суддів також не може погодитися з визначеним судом розміром додаткових витрат на дитину, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1

Ухвалюючи рішення в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка довела понесення нею додаткових витрат на дитину в сумі 9050,04 грн., з яких: 6 284,03 грн. витрати на санаторне оздоровлення дитини, 707,45 грн. витрати на придбання квитків на проїзд на оздоровлення на час літніх канікул з 2006 року по 2009 року, 1 490 грн. витрати на навчання дитини в музичній школі та 568,56 грн. витрати на придбання ліків.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було понесено витрати на санаторне оздоровлення дитини в сумі 6626,58 грн., з яких: 2 550 грн. на оздоровлення та проживання з 16 грудня 2011 року по 30 грудня 2011 року в санаторії «Перлина Карпат» та 266,13грн. на проїзд, 2 625 грн. на оздоровлення та проживання з 12 липня 2012 року по 26 липня 2012 року в санаторії «Перлина Карпат» та 135,45 грн. на проїзд, 1 050 грн. на санаторне лікування в ТОВ «Санаторій «Феофанія» за період з 26 грудня 2013 року по 04 січня 2014 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно стягнув з ОСОБА_2 витрати на придбання ліків для дитини в розмірі 568,56 грн., оскільки надані позивачем докази придбання певних ліків відповідають наявним призначенням лікаря згідно витягу з історії розвитку дитини ОСОБА_4 Дитячої поліклініки № 1 ДКЛ № 3 (а.с.39). Підстави для відшкодування даних витрат в іншому розмірі відсутні, оскільки ОСОБА_1 не довела призначення їх лікарем саме у зв'язку з станом здоров'я дитини.

Відтак, відповідно до положень ст. 185 СК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягнення понесені додаткові витрати на дитину в загальній сумі 4696,30 грн. ((6626,58 + 707,45 + 1 490,00 + 568,56) : 2).

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_2 на те, що в рахунок додаткових витрат на дитину рішенням Апеляційного суду м.Києва від 12 липня 2007 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 12 липня 2007 року суд визначив розмір часток ОСОБА_1 і ОСОБА_2 при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності на підставі ст. 70 СК України. Визначення часток при поділі об'єкта спільної сумісної власності не є підставою для звільнення одного з батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, на підставі ст.185 СК України.

Виходячи з вищевикладеного, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Також, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 229,40 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені від суми несплачених аліментів та додаткових витрат на дитинузадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01 січня 2012 року по 27 грудня 2012 року в сумі 29724,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 4696,30 грн.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1229,40 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді