Справа № 226/2058/15-ц
Провадження № 2/226/983/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.,

при секретарі Тіссен О.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На обґрунтування вимог зазначив, що з 18 вересня 2009 року він перебуває в юридичному шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2, з якою до цього також перебував в офіційному шлюбі, від якого мають двох дорослих доньок. Оскільки вони з відповідачкою разом не проживають, сумісного домашнього господарства не ведуть та за цей час стали байдужими один до одного, позивач просить суд їх шлюб розірвати, акцентуючи увагу суду на неможливостіц вирішення зазначеного питання в органах РАГС через суперечливість позиції відповідачки.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами.

Відповідачка позов визнала, підтвердивши суду факт припинення шлюбно-сімейних стосунків та неможливість їх відновлення.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2009 року. Їх шлюб зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом №276 (арк.спр.3).

Сторони однією сімєю не проживають, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають.

Із пояснень сторін вбачається, що жодна із них відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає. І позивач, і відповідачка вважають, що їх сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя неможливе і що не розірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси в подальшому.

Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу.

Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сімєю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу.

Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб слід розірвати.

Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.104 п.2, 105 п.3, 110 п.1, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 209, 212- 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 Гавриловича задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (до шлюбу ОСОБА_3), зареєстрований 18 вересня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом 276, розірвати, залишивши відповідачці прізвище «Махно».

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя