Справа № 473/5447/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Ротар М.М., при секретарі - Фінько О.П.

За участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи Безушко В.В., третьої особи Омельчук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Омельчук Ірина Миколаївна, Публічне акціонерне товариство "УркСиббанк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 був укладений нею з відповідачем ОСОБА_5 під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних для неї умовах.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що договір купівлі-продажу позивачка вчинила під впливом тяжкої обставини, так як на той час і зараз вона була і є інвалідом 2 групи, перенесла тяжкі операції, потребувала сторонньої допомоги, не мала змоги працювати та не мала заробітку, не мала змоги матеріально допомогти своєму сину. Позивачка в той час перебувала у відчаї, коли відповідач запропонував їй укласти договір на вкрай невигідних умовах, так як вона не отримувала гроші по вказаному договору та залишилася не тільки без коштів для існування, але і без житла, а тому вимушена оформити право власності на будинок шляхом купівлі -продажу на ім'я відповідача.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов та підтвердила обставини, викладені у позові. Додатково пояснила, що після ДТП, яка сталася у травні 2007 році її син ОСОБА_5 перебував у стресовому стані, оскільки зазнав психологічної травми. Це дуже вплинуло на неї, так як вона сильно переживала за сина. Укласти договір купівлі-продажу житлового будинку вона погодилася, оскільки намагалася допомогти сину налагодити його життя.

Представник позивача - ОСОБА_2 позов підтримав, просив його задовольнити, вважає, що правочин був вчинений під впливом тяжкої обставини, а саме ДТП, яка сталася з відповідачем ОСОБА_5 в травні 2007 року і на вкрай невигідних для позивача умовах , якими є те, що позивачка не отримала грошових коштів за продаж будинку. Просив визнати спірний договір недійним на підставі ч.1 ст.233 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_5 в письмовій заяві повністю визнав позовні вимоги, просив справу слухати у його відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Омельчук І.М. в судовому засіданні повністю заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що на момент укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_1 за особистим волевиявленням укладала договір, розуміла правові наслідки, а також розуміла, що одразу будинок буде передано в іпотеку. Ті обставини, на які посилається позивач не є тяжкими обставинами, які б могли бути підставою для визнання договору недійсним. Що стосується безгрошовості вказаної угоди, то позивач на протязі семи років не ставила питання до відповідача про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу.

Представник третьої особи Безушко В.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснювала, що ті обставини, які зазначені позивачем, не є тяжкими в розумінні діючого законодавства, які б могли бути підставою для визнання договору недійсним.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що 28.02.2008 року ОСОБА_1 продала а ОСОБА_5 купив цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку. Відповідно до п. 8 договору ОСОБА_1 повідомила , що цей продаж нею здійснювався без будь-якого примусу чи насильства, як фізичного так і морального. Відповідно до п.16 договору продавець та покупець гарантували, що договір вчиняється за відсутністю впливу тяжкої обставини, що спонукають вчинити договір, даний договір відповідає дійсним намірам сторін, не носить характеру мнимого або удаваного правочину, а також правочин не є зловмисним. Відповідно до п.6 договору сторони своїми підписами під договором, стверджували факт розрахунку та відсутності будь-яких претензій один до одного.

В договорі містить відмітка, що він був зачитаний сторонам, вільно володіючим українською мовою, нотаріусом вголос. Особи сторін було встановлено, їх дієздатність перевірено.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. В тому числі ч.1 передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, також ч.2 вказує на те, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Крім того волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, що передбачено частиною 3 статті.

Параграфом 2 Цивільного кодексу України передбачені правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону. Так відповідно до ч.1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,

правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.(п.23)

В судовому засіданні було встановлено, що позивач просила визнати недійсним зазначений правочин з підстав вчинення його під впливом тяжкої обставини, а саме дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з її сином - відповідачем по справі ОСОБА_5 11 травня 2007 року, в результаті якої транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень, її син зазнав психологічної травми та постійно перебував у пригніченому стані. Все це дуже вплинуло на її психологічний стан, так як вона сильно переживала за сина. Крім цього зазначала про вкрай невигідні умови укладення договору купівлі-продажу, а саме те, що грошові кошти за угодою вона не отримувала, вони залишилися у сина, які той мав намір використати на налагодження свого життя.

Однак жодних доказів, ні про саму ДТП, ні про її наслідки, хворобу члена сім'ї, тощо позивачем та її представником суду надано не було. Не було надано доказів і про те, що правочин не було б вчинено, як би відповідач ОСОБА_5 не потрапив в дорожньо-транспортну пригоду.

Також в судовому засіданні позивач зазначала, що вказаний договір був укладений між нею та її сином з метою отримання останнім кредиту та передачу житлового будинку в іпотеку, що як умова вимагалася банком для надання кредитних коштів. Вказаний кредит оформлявся відповідачем ОСОБА_5 з метою налагодження бізнесу, а не на лікування тяжкої хвороби після ДТП, як було встановлено в судовому засідання. Встановлені обставини, дають можливість суду прийти до висновку, що це не є тяжкою обставиною, під впливом якої був укладений договір та про яку мова йде у Постанові ВСУ від 06.11.2009 року №9.

Таким чином, судом встановлено, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 28.02.2008 року договір купівлі - продажу житлового будинку відповідав вимогам ст. 203 ЦК України, а саме загальним вимогам, які є необхідними для чинності правочину та підстави для визнання його недійсним відсутні.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,213,214,215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Публічне Акціонерне Товариство "УкрСиббанк", приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Омельчук Ірина Миколаївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час оголошення рішення, мають право оскаржити рішення протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення .

Суддя М.М. Ротар