печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фаркош Ю.А.,

при секретарі - Сторожук Є. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокурори України, заступника Генерального прокурора України Баганця О.В. про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Генеральної прокуратури України та заступника Генерального прокурора України Баганця О.В. 70 000 грн. 00 коп. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на бездіяльність заступника Генерального прокурора України Баганця О.В. під час перебування на посаді прокурора прокуратури Радянського району м. Києва в 1995 році, яка полягає у нездійсненні контролю за ходом розслідування кримінальної справи № 62-0869 за фактом смерті малолітної ОСОБА_3, неналежного розгляду звернень в рамках кримінальної справи, в результаті чого винні особи слідством встановлені та притягнуті до кримінальної відповідальності не були.

За наведених обставин просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечувала щодо доводів та вимог позовної заяви, посилаючись на її необгрунтованість.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

30.10.1995 року прокурором Радянського району м. Києва Баганцем О.В. за заявою ОСОБА_1 порушено кримінальну справу № 62-0869 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України 1960 року за фактом смерті малолітної ОСОБА_3 за заявою позивача про притягнення до кримінальної відповідальності медичних працівників, причетних до лікування його малолітньої доньки у зв'язку з ненаданням своєчасної медичної допомоги, що призвело до смерті дитини.

Постановою від 16.11.1995 року ОСОБА_1 визнано потерпілим у даній кримінальній справі, а 16.11.1995 та 26.04.1996 допитано як потерпілого.

Постановою слідчого прокуратури Радянського району м. Києва Скорика М.М. від 22.07.1997 року кримінальну справу № 62-0869 закрито, у зв'язку з відсутністю складу злочину в діях медичних працівників (п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України 1960 року).

В обгрунтування позову про стягнення моральної шкоди з Генеральної прокуратури України та Заступника Генерального прокурора України Баганця О.В. вказано, що шкода завдана бездіяльністю, яка полягає у нездійсненні належного контролю за ходом розслідування кримінальної справи, в результаті чого винні особи з числа медичних працівників слідством встановлені та притягнуті до кримінальної відповідальності не були.

Разом з тим, постанова слідчого прокуратури Радянського району м. Києва Скорика М.М. від 22.07.1997 року про закриття кримінальної справи позивачем до прокурора чи суду в порядку ст. 215 КПК України 1960 оскаржена не була, про що безпосередньо вказав в судовому засіданні позивач.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України, на яку посилається позивач, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Законодавством встановлено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру, яких позивач зазнав внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії відповідача. Як загальна умова цивільно-правової відповідальності законодавством передбачений зв»язок між протиправної поведінкою та наставшими наслідками.

Таким чином, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов'язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 10, 60 ЦПК України.

Разом з тим, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Генеральною прокуратурою України та заступником Генерального прокурора України Баганцем О.В. заподіяно шкоду та не довів наявність такої шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями Генеральної прокуратури України та заступника Генерального прокурора України Баганця О.В., їх вину в її заподіянні.

Зважаючи на те, що доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди позивачем не надано, а в діях відповідачів відсутня така неправомірна поведінка, яка потягнула б за собою відповідальність за завдання моральної шкоди, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивач не довів, що відповідачі проявили бездіяльність, що заступник Генерального прокурора України Баганець О.В. порушив права позивача при здійсненні нагляду за розслідуванням кримінальної справи, чим завдав позивачу моральну шкоду, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 74, 169, 212-215, 224-233 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до заступника Генерального прокурора України Баганця О.В., Генеральної прокурори України про відшкодування моральної шкоди, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Ю.А.Фаркош