Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Юровська Г.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2013 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Одеської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації», про визначення порядку користування земельною ділянкою, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Одеська міська рада, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації», про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

У вересні 2008 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, в якому зазначали, що вони є власниками 29/50 частини домоволодіння по АДРЕСА_1, яке розташовано на земельній площею 2962 кв. м, а ОСОБА_2 - 21/50 частинами зазначеного домоволодіння.

Оскільки між ними і відповідачем не досягнуто згоди стосовно користування земельною ділянкою, ОСОБА_3, ОСОБА_4 просили суд визначити порядок користування земельною ділянкою площею

2926 кв. м, з виділенням їм у користування земельної ділянки площею 1717,96 кв. м та зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 1717,96 кв. м.

Не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому зазначав, що йому належить Ѕ частина домоволодіння по

АДРЕСА_1 та згідно з рішенням Ленінського районного виконавчого комітету м. Одеси від 15 липня 1977 року за домоволодінням закріплено земельну ділянку площею 910 кв. м, а надлишок площею 2052 кв. м був залишений в користування бабусі відповідача безстроково. Так як у 1980 році відповідач продав ОСОБА_5 Ѕ частину цього домоволодіння з земельною ділянкою площею 455 кв. м, а позивачі самовільно захопили після смерті ОСОБА_5 частину земельної ділянки площею 755 кв. м.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_2 просив суд зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повернути йому самовільно зайняту ними земельну ділянку площею 755 кв. м по АДРЕСА_1 та усунути перешкоди з їх боку у користуванні цією частиною земельної ділянки.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 квітня

2013 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково.

Встановлено наступний порядок користування земельною ділянкою площею 2962 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, між співвласниками домоволодіння: земельну ділянку площею 1698 кв. м, розташовану з приляганням до лівого бічного кордону, суміжного з ділянкою АДРЕСА_2, залишено у користуванні ОСОБА_2, а земельну ділянку площею 1264 кв. м, розташовану з приляганням до правої бічної межі суміжної з ділянкою АДРЕСА_3 залишено у користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4 Кордон розділу починається від фасадної межі земельної ділянки з відступом 25,36 м від лівої бічної межі, по осі існуючого огородження, у напрямку до заднього кордону довжиною 14,76 м, потім повертає наліво по осі існуючого огородження довжиною 1,96 м, в місце примикання зовнішніх стін будинків літ. «А» та літ. «Б» і далі по осі, що відокремлює зовнішні стіни будинків

літ. «А» та літ. «Б» на всю її довжину; потім повертає направо довжиною

0,36 м по зовнішній межі зовнішньої стіни будинку літ. «Б», орієнтованої на лівий бічний кордон; потім повертає наліво по осі існуючого огородження довжиною 1,50 м, за напрямом лівого бічного кордону; потім повертає направо по осі існуючого огородження довжиною 15,75 м, уздовж зовнішньої стіни будинку літ. «Б»; потім повертає направо по осі існуючого огородження довжиною 7,60 м, у напрямку до правої бічної межі; потім повертає наліво по осі існуючого огородження довжиною 16,30 м у напрямку до заднього кордону; потім повертає направо по осі існуючого огородження довжиною 24,40 м, до перетину з правим бічним кордоном, в точці розташованої з відступом 14,50 м від заднього кордону.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3, ОСОБА_4 у користуванні земельною ділянкою площею 1264 кв. м домоволодіння по АДРЕСА_1.

У задоволені решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову

ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні змінено, виклавши резолютивну частину рішення у цій частині у новій редакції.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково.

Визначено порядок користування земельною ділянкою площею

910,10 кв. м по АДРЕСА_1, а саме: виділено у користування ОСОБА_3, ОСОБА_4 земельну ділянку площею 455,10 кв. м відповідно до варіанта № 1, креслення № 4 висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи від 29 вересня 2014 року; виділено у користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 455,01 кв. м, відповідно до варіанта № 1, креслення № 4 висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи від 29 вересня 2014 року.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3, ОСОБА_4 у користуванні земельною ділянкою площею 455,10 кв. м по АДРЕСА_1.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні, обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову, оскільки висновок судової будівельно-технічної експертизи від 23 січня 2012 року не може бути прийнятий до уваги через те, що зазначений висновок не враховує наявність двох різних за статусом земельних ділянок (земельна ділянка площею 910 кв. м для обслуговування спірного домоволодіння і земельна ділянка площею

2052 кв. м міськземфонду, яка перебувала у тимчасовому користуванні ОСОБА_7) й не містить визначення меж земельної ділянки площею

910 кв. м та порядку її розподілу.

Суди обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, оскільки останнім не доведено належними та допустимими доказами, що у його правомірному користуванні знаходилась земельна ділянка площею 755 кв. м та місце розташування зазначеної земельної ділянки.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Одеської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації», про визначення порядку користування земельною ділянкою, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Одеська міська рада, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації», про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2013 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Г.В. Юровська