Справа № 610/1481/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2015 року м. Балаклія

Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

суддя Муленко Л.М.,

секретарь: Кравченко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання державного виконавця Колотило В.Г. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в:

08.05.2015 року державний виконавець відділу ДВС Балаклійського РУЮ Харківської області звернувся до суду із поданням, в якому просить вирішити питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування підстав для обмеження у праві виїзду за межі України в поданні зазначено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2-1722 виданого 26.05.2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів.

Боржником вимоги виконавчого документу не виконуються, борг станом на 05.05.2015 року складає 66 684,11 грн. Майно, на яке можливо звернути стягнення, відсутнє, боржник ніде не працює.

Підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України визначено невиконання зобов'язань, покладених судовим рішенням.

Державний виконавець просив подання розглянути за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

За змістом ст. 6 Закону України від 21 січня 1994р. «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України», громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань, якщо особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України від 01.02.2013р. «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», передбачено, за змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2-1722 виданого 26.05.2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.

Факт ухилення боржника від виконання рішення суду має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

Закон уповноважує суд обмежити вже існуюче право особи на виїзд за кордон, коли останній має намір чи вчинив такі дії і вже отримав дозвіл про це від уповноваженого державного органу.

Для можливості вирішення вказаного клопотання необхідно надати перелік документальних доказів, що підтверджують вказані обставини, що не здійснено державним виконавцем.

Так, державним виконавцем не надано інформації щодо наявності у ОСОБА_1 паспорту для виїзду за кордон та інших документів, які давали б право виїзду за кордон. З подання державного виконавця не вбачається, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов'язань.

Крім того, не надано державним виконавцем і будь-яких доказів, що останнім вчинялися певні виконавчі дії для своєчасного та повного виконання рішення суду, а саме: боржник в 2013 році був опитаний і то поверхнево, без з'ясування обставин, направлених на встановлення його матеріального стану, місця роботи, наявності доходів тощо, не перевірявся його матеріальний стан і за місцем проживання, відсутні відомості про виклик боржника до відділу ВДВС в подальшому, дані про отримання повідомлень боржником. В матеріалах не міститься навіть відомостей про відсутність боржника за місцем мешкання.

З огляду на вищевикладене, суд визнає, що державним виконавцем не надано беззаперечних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням.

Необхідність застосування по відношенню до нього обмеження у праві виїзду за межі України не доведена, так як відсутні докази зміни, або наміру змінити постійне місце проживання, відсутні факти ухилення боржника від виконання судового рішення, підтвердження звернення державного виконавця і відмови чи бездіяльності уповноваженого державного органу, що розглядає заяви громадян України про надання права і оформлює відповідні документи на виїзд за кордон, про невжиття заходів по відношенню заборони виїзду за кордон боржника.

У звязку з цим суд приходить до висновку про відсутність достатніх законних підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Муленко Л.М.