АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/428/15 Доповідач - Ткач З.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Шевчук Г. М., Бершадська Г. В.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю сторін - ОСОБА_1 та його

представника ОСОБА_2,

представника ПАТ "Тернопільський

молокозавод" Марківа В.Б.,

ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства "Тернопільський молокозавод" (далі ПАТ "Тернопільський молокозавод"), Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВcТаНОВИЛА:

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ПАТ "Тернопільський молокозавод", Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Зазначав, що 03 жовтня 2011 року в селі Ішкові Козівського району, ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ 21093, що належить ПАТ "Тернопільський молокозавод", допустив порушення правил безпеки дорожнього руху і здійснив наїзд на керовану ним підводу, що рухалась у попутному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди йому були спричинені тілесні ушкодження, чим йому було завдано матеріальної та моральної шкоди.

Просив стягнути з відповідачів 7937,41 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 80000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 02 лютого 2015 року вирішено: "Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Тернопільський молокозавод" в користь ОСОБА_1 понесені витрати:

- 2387 грн. понесених витрат на придбання ліків;

- 4429,23 грн. втраченого розміру заробітної плати;

- 25000 грн. моральної шкоди;

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі і стягнути з відповідача на його користь 80000 грн. Посилався на те, що суд не врахував всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди, не оцінив належним чином характер моральних страждань, яких він зазнав в дорожньо-транспортній пригоді і стягнув суму грошей, що не відповідає розміру заподіяної моральної шкоди.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2011 року біля 20 год. 30 хв. в селі Ішкові Козівського району водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ 21093, номерний знак НОМЕР_1, що належить ПрАТ "Тернопільський молокозавод", допустив наїзд на ОСОБА_1, який рухався підводою в попутному напрямку, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому тіл лівих велико- і малогомілкових кісток на межі середньої і нижньої третин, рану лівої гомілки по передній поверхні та ран тім'яної ділянки голови, які належать до тяжких за ознакою небезпечних для життя.

Постановою Козівського районного суду від 03 липня 2014 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.286 КК України на підставі п. "В" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році". Справу провадженням закрито.

З вказаної постанови вбачається, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_4, внаслідок порушення ним п.2.3.(б); 12.2; 12.3. Правил дорожнього руху України.

Суд першої інстанції вірно встановив, що заподіяна позивачу моральна шкода, що супроводжувалась моральними стражданнями, підлягає відкошуванню за рахунок відповідача ПАТ "Тернопільський молокозавод", як власника джерела підвищеної небезпеки в силу вимог ст. 1167 ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду щодо розміру відшкодування моральної шкоди.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач не підтвердив доказово грошового об'єму, в який він оцінює свої моральні страждання, а тому вирішив стягнути з відповідача 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що до цього висновку суд прийшов без урахування всіх обставин справи, на які посилався позивач в обґрунтування позовних вимог, та які підтверджуються матеріалами справи.

Як вбачається з позовних вимог ОСОБА_1, він просив стягнути з відповідача 80000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування цього розміру позивач посилався на те, що в наслідок отримання тілесних ушкоджень він з 03 по 26 жовтня 2011 року перебував в ортопедичному відділені Тернопільської міської клінічної лікарні швидкої допомоги, потім до 15 листопада 2011 року в опіковому відділенні, де проводились операції, пов'язані з трансплантацією шкіри.

З 16 листопада 2011 року перебував на амбулаторному лікуванні.

З 19 квітня 2012 року по 23 квітня 2012 року перебував на стаціонарному лікуванні.

Як вбачається з пояснень позивача, за наслідками отриманих ушкоджень 16 травня 2012 року комісією Тернопільського обласного центру МСЕК він визнаний інвалідом ІІІ групи.

Позивач зазначав, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень переніс великий біль та стрес. Каліцтво змінило звичний спосіб життя, оскільки втратив здоров'я та надію на продуктивне життя, стан здоров'я викликає тривогу, продовжує зносити фізичний біль і на даний час потребує реабілітації.

Колегія суддів вважає, що суд не дав належної оцінки вищевказаним обставинам і стягнув моральну шкоду у розмірі 25000 грн, яка не відповідає мірі моральних страждань, яких зазнав позивач в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі, визначеному в позовній заяві, тобто у розмірі 80000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Згідно роз'яснень даних в п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Положення статті 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

З постанови Козівського районного суду від 03 липня 2014 року вбачається, що в момент настання дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 експлуатував гужовий траспортний віз без ліхтарів, чим порушив п.п.7.3; 7.7.(б) Правил дорожнього руху.

ОСОБА_4 пояснив, що їхав в темну пору доби і не зміг побачити гужовий віз під керуванням ОСОБА_1, що стало однією із причин вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів приходить до висновку, що нехтування потерпілим ОСОБА_1 правилами безпеки руху сприяли створенню аварійно небезпечної ситуації, внаслідок чого ним були отримані тілесні ушкодження.

З урахуванням вищевикладених обставин справи та вимог чинного законодавства колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди слід скасувати і винести нове рішення, яким збільшити розмір відшкодування моральної шкоди до 40000 грн.

В решті рішення суду є законним і обґрунтованим і підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі не має.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2015 року в частині стягнення моральної шкоди скасувати.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Тернопільський молокозавод" в користь ОСОБА_1 40000 (сорок тисяч) грн. моральної шкоди.

В решті рішення суду залишити змін.

Рішення колегії може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий- підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області З.Є. Ткач