РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/2943/15-ц

провадження у справі № 2/0285/1160/15

03 вересня 2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……Літвин О.О.

при секретарі………...ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 07.12.2001 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обовязки. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе.

Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримала, відповідач не заперечив проти задоволення позову.

Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.12.2001 року, від якого мають двох неповнолітніх синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами.

Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати.

Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матірю. Відтак, місцем проживання неповнолітніх дітей сторін суд визначає з матірю, оскільки спору про це у них не виникло.

Важливо зазначити, що визначення місцем проживання неповнолітніх дітей місця проживання одного з батьків зовсім не означає, що другий з батьків позбавляється права брати участь у вихованні і житті дитини.

На підставі ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 109, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Шлюб між, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянами України, зареєстрований 07.12.2001 року Новороманівською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 19, розірвати.

Визначити місцем проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,з матірю ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Головуюча О.О.Літвин