Справа № 461/248/15 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/2678/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Щербая В.П.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 27 січня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Львівської обласної філії ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання недійсними кредитних договорів,-

встановила:

Оскарженою ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27 січня 2015 року матеріали позовної заяви ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Львівської обласної філії ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання недійсними кредитних договорів - повернуті позивачу.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що як вбачається із тексту позовної заяви, позивач є споживачем у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", а тому вважає, що він звільнений від сплати судового збору.

Просить ухвалу суду скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Повертаючи матеріали позовної заяви позивачу, районний суд виходив з того, що оскільки ОСОБА_3 не виконав умови ухвали про залишення позовної заяви без руху від 15 січня 2015 року, її слід визнати неподаною та повернути позивачу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, про залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Встановлено, що позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання недійсними кредитних договорів. У такій посилався на те, що від сплати судового збору звільнений на підставі ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів".

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при пред'явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" при пред'явленні позову споживачем.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з кредитного договору, кредит надавався позивачу на поточні потреби (а.с.8).

Кредит на поточні потреби - це кредит без перевірки цільового використання позичкових коштів, але без права на використання позичальниками кредитних коштів для комерційних цілей або розвитку власного бізнесу.

В засіданні судової колегії представник позивача ОСОБА_2 пояснив, що кредит був наданий для ремонту будинку позивача.

З врахуванням наведеного судова колегія вважає, що при постановлені оскаржуваної ухвали суд прийшов до передчасного висновку, що на позивача не поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів", а тому такий не може бути звільнений від сплати судового збору.

Крім того встановлено, що в ухвалі від 15.01.2015 року помилково зазначено, що слід сплатити судовий збір в розмірі 1% від суми позову, в той час, як даний спір є немайновий, оскільки позивач просив лише визнати договір недійсним без застосування його наслідків.

Отже при постановлені оскаржуваної ухвали в суду не було підстав прийти до висновку, що ОСОБА_3 не сплатив судовий збір в розмірі 1% від суми позову.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду про повернення позовної заяви позивачу, прийнята незаконно та передчасно, ухвалена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали районного суду і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3ч.1ст.312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 27 січня 2015 року скасувати, передати питання відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.