АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2648/15 Головуючий 1 інстанції -
Категорія:комунальні послуги Доповідач -Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого , судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Зазулинської Т.П.,

Кругової С.С.,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2015 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

25 березня 2014 року представник позивача звернувсь до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.03.2009 року по 31.10.2010 року в сумі 4010,71 грн. та судові витрати у справі, а також поновити строк позовної давності для звернення до суду з зазначеним позовом.

Свої вимоги, з посиланням на п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, обґрунтовує тим, що позивач надає відповідачам послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання та відповідачі отримують такі послуги, однак не в повному обсязі їх оплачують, у зв»язку в зазначений період часу утворилась зазначена заборгованість

Як на підставу звернення у суд з зазначеним позовом представник позивача зазначає, що 07.12 2010 року позивач звертався у суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів вказаної заборгованості за надані послуги та за зазначений період часу та 15.12.2012 року Дзержинським районним судом м.Харкова було видано такий наказ, який ухвалою суду від 11.03.2011 року за заявою відповідача було скасовано та копію зазначеної ухвали представник позивача отримала у вересні 2012 року.

13 червня 2014 року відповідачі надали до суду письмові заперечення, посилаючись на відсутність ліцензії позивача на надання зазначених послуг, договору про їх надання а також пропуск встановленого законом строку позовної давності, просили відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог ( а.с.28-29).

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2015 року суд задовольнив позовні вимоги позивача в повному обсязі та вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення суду, посилаючись на неповне з»ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам та посилається на те, що суд необгрунтовано не застосував до позовних вимог позивача строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з»явились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції, виходив як з доведеності позивачем зазначених позовних вимог , так і наявності підстав для визнання поважними причини пропущення позивачем позовної давності та захисту його прав.

При цьому, судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що відповідачі, проживаючи в АДРЕСА_1 користуються послугами позивача з теплопостачання централізовано, частково оплачували такі послуги та від їх надання не відмовлялись.

В п.1 ч.3 ст. 20 Зазначеного вище Закону України встановлено, що споживач зобов»язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг , підготовлений виконавцем на підставі типового договору.

Матеріали справи також свідчать про те, що позивач має ліцензію на надання таких послуг № 1 від 12.06.2007 року.

Судом першої інстанції також встановлено , підтверджено наданим позивачем розрахунком, що в період з 01.03.2009 року по 31.10.2010 року мають заборгованість за такі послуги в сумі 4010,71 грн. та наявність такої заборгованості віповідачами не заперечується.

Судом першої інстанції також встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та сторонами не заперечується, що 07.12.2010 року позивач звертався у суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів вказаної заборгованості за надані послуги та за зазначений період часу та 15.12.2012 року Дзержинським районним судом м.Харкова було видано такий наказ, який ухвалою суду від 11.03.2011 року за заявою відповідача було скасовано та копію зазначеної ухвали представник позивача отримала у вересні 2012 року .

З позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованість за вказані послуги позивач звернувся 25 березня 2014 року ( а.с.1).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлений загальний строк позовної давності тривалістю три роки.

Згідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від для коли особа довідалась або могла довідатись по порушення свого права , або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності ,до нового строку не зараховується.

Судом першої інстанції також встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 07.12.2010 року позивач звертався у суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів вказаної заборгованості за надані послуги та за зазначений період часу та 15.12.2012 року Дзержинським районним судом м.Харкова було видано такий наказ, який ухвалою суду від 11.03.2011 року за заявою відповідача було скасовано та копію зазначеної ухвали представник позивача отримала у вересні 2012 року тобто звернувся до суду з зазначеним позовом за межами строку позовної давності.

Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України , якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Вказані вище обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать про те, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо визнання поважними причини пропущення позивачем позовної давності , захисту його прав та стягнення солідарно з відповідачів зазначеної заборгованості за надані позивачем послуги.

Доводи, викладені відповідачем ОСОБА_3 в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315, 317, 319, 218 ЦПК України , судова колегія -,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :