Справа № 313/1500/14-ц
Провадження № 2 /313/357/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року Веселівський районний суд

Запорізької області

В СКЛАДІ:

Головуючого судді: Калабухової О.А.

При секретарі: Бадюла В.А.

ЗА УЧАСТЮ:

Позивача: ОСОБА_1

Представника позивача: ОСОБА_2

Представників відповідачів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Веселівського районного суду, цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Оберіг», ОСОБА_5, Відділу державної виконавчої служби Веселівського районного управління юстиції Запорізької області про виключення з акту опису та звільнення з-під арешту майна.

ВСТАНОВИВ

16 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Веселівського районного суду Запорізької області з позовною заявою, в якій вказує наступне:

В провадженні суду перебуває цивільна справа (головуючий суддя Калабухова О.А.) за № 0804/1401/2014, провадження № 2/313/333/2014, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та Фермерського господарства «Оберіг» про стягнення грошової позики, відсотків за користування позикою, відсотків річних, індексу інфляції за прострочення повернення позики. 28 серпня 2014 року по справі суддею винесено ухвалу, якою задоволено заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову в цивільній справі та накладено арешт та заборону відчуження на майно ОСОБА_4 та Фермерське господарство «Оберіг». 02 вересня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби складено акт опису та арешту майна Фермерського господарства «Оберіг» відповідно до якого накладено арешт на майно, зокрема, п. 16 двигун Д-240 та на інше майно, яке належить Фермерському господарству «Оберіг». Позивач вважає, що накладення арешту на майно, яке зазначено в п. 16 акту опису та арешту майна від 02.09.2014 року є незаконним, так як вказане майно є його власністю. Про те, що Фермерське господарство «Оберіг» не є власником вказаного майна свідчить договір про відповідальне зберігання № 003 від 28.07.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_1 передав на зберігання ФГ «Оберіг» двигун Д-240, який і є власником останнього. Будь-яких боргових зобов'язань позивач перед ОСОБА_5 не мають, а відповідно позбавлення його майна в рахунок погашення грошових зобов'язань за відповідача є протиправним позбавленням права власності, що забороняється законом.

У судовому засіданні позивач пояснив, що вказаний в акті опису та арешту майна Фермерського господарства «Оберіг» відповідно до якого накладено арешт на майно, зокрема, п. 16 двигун Д-240, є власністю позивача. Тому просить суд, виключити з акту опису та арешту майна від 02.09.2014 року складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Веселівського районного управління юстиції Науменко О.В., двигун Д-240 (пункт 16), який належить на праві власності ОСОБА_1, та звільнити з - під арешту вказане майно, судові витрати просить залишити за позивачем.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що в провадженні Веселівського районного суду перебуває цивільна справа (головуючий суддя Калабухова О.А.) за № 0804/1401/2014, провадження № 2/313/333/2014, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та Фермерського господарства «Оберіг» про стягнення грошової позики, відсотків за користування позикою, відсотків річних, індексу інфляції за прострочення повернення позики. 28 серпня 2014 року по справі суддею винесено ухвалу, якою задоволено заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову в цивільній справі та накладено арешт та заборону відчуження на майно ОСОБА_4 та Фермерське господарство «Оберіг». 02 вересня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби складено акт опису та арешту майна Фермерського господарства «Оберіг» відповідно до якого накладено арешт на майно, зокрема, п. 16 двигун Д-240 та на інше майно, яке належить Фермерському господарству «Оберіг». Представник позивача вважає, що накладення арешту на майно, яке зазначено в п. 16 акту опису та арешту майна від 02.09.2014 року є незаконним, так як вказане майно є власністю позивача. Про те, що Фермерське господарство «Оберіг» не є власником вказаного майна свідчить договір про відповідальне зберігання № 003 від 28.07.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_1 передав на зберігання ФГ «Оберіг» двигун Д-240, який і є власником останнього. Будь-яких боргових зобов'язань позивач перед ОСОБА_5 не мають, а відповідно позбавлення його майна в рахунок погашення грошових зобов'язань за відповідача є протиправним позбавленням права власності, що забороняється законом.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні поснив, що 28 серпня 2014 року по цивільній справі (головуючий суддя Калабухова О.А.) за № 0804/1401/2014, провадження № 2/313/333/2014, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та Фермерського господарства «Оберіг» про стягнення грошової позики, відсотків за користування позикою, відсотків річних, індексу інфляції за прострочення повернення позики, суддею винесено ухвалу, якою задоволено заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову в цивільній справі та накладено арешт та заборону відчуження на майно ОСОБА_4 та Фермерське господарство «Оберіг». 02 вересня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби складено акт опису та арешту майна Фермерського господарства «Оберіг» відповідно до якого накладено арешт на майно, зокрема, п. 16 двигун Д-240 та на інше майно, яке належить Фермерському господарству «Оберіг». Під час складання акту опису майна він попереджав працівників відділу виконавчої служби, що даний двигун не є його власністю, а перебуває на зберіганні, на що відмовився ставити свій підпис в акті, про що свідчить запис в акті, а саме про відмову ОСОБА_4 від підписання вище вказаного акта. З працівником відділу виконавчої служби він домовився, що відповідні документи, що підтверджують зберігання даного двигуна він надасть через три доби, оскільки на даний момент вони знаходилися у м. Мелітополі і ОСОБА_4 не мав змоги надати їх зразу. Згодом договір про відповідальне зберігання, який зазначає, що двигун Д-240 перебуває на зберіганні у ФГ «Оберіг» а його власником є ОСОБА_1, було надано представникові виконавчої служби. Позовні вимоги він визнає повністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що дана позовна заява є необґрунтованою, з наступних причин:

· відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують ОСОБА_1 як власника двигуна Д-240, що становить під сумнів, що вказане майно дійсно належить йому на праві власності.

· пояснення свідка, які додані до матеріалів справи, не відповідають вимогам чинного законодавства України.

· договір, котрий доданий до матеріалів справи має сумнівний зміст, оскільки також не відповідає нормам чинного законодавства, а саме п. 1.3, п. 3.1, відсутнє підтвердження оплати по даному договору, вважає, що вище вказаний договір є фіктивним та не має юридичної сили.

· накладна, яка також додана до матеріалів справи, не підтверджує, того що двигун, на який накладено арешт, є власністю позивача.

· клопотання щодо допиту свідка ОСОБА_7, у котрого ОСОБА_1 купував двигун Д-240, у судове засідання та надання технічний документ на вказаний вище двигун - так і не виповнено.

Тому враховуючи вище викладене, він вважає, що дані докази не відповідають дійсності, цивільний позов є необґрунтованим, тому просить суд відмовити у задоволенні даного позову повністю, надані сторонами докази не брати до уваги, оскільки юридичної сили вони не мають, а зроблені фіктивно.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Веселівського районного управління юстиції Запорізької області Науменко О.В. до Веселівського районного суду Запорізької області 21.11.2014 року надала заперечення в якому вказує наступне:

На виконанні у відділі державної виконавчої служби Веселівського районного управління юстиції Запорізької області перебувало виконавче провадження № 469/3 за ухвалою суду № 0804/1401/2014 від 28.08.2014 року виданою Веселівським районним судом про забезпечення позову, а саме, про накладення арешту на майно та врожай соняшника 2014 року та заборону його відчуження, яке належить Фермерському господарству «Оберіг» на суму, еквівалентну ціні позову - 1373495,20 грн., на користь ОСОБА_5. Виконавче провадження розпочато 01.09.2014 року відповідно до ст.ст.17, 19, 20, Закону України "Про виконавче провадження" шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. 01.09.2014 року державним виконавцем винесена постанова №44547748 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 02.09.2014 року державним виконавцем був здійснений виїзд за адресою розташування Ф/Г «Оберіг» (смт Веселе, вул. Залізнична 26) для виконання ухвали суду, а саме для накладення арешту на майно боржника та врожай соняшника 2014 року та заборону його відчуження. Державним виконавцем було складено акт опису та арешту майна відповідно до якого накладено арешт на майно, яке належить Фермерському господарству «Оберіг», зокрема п.16 двигун Д-240, що виступає об'єктом позовної заяви. На момент опису майна боржником не було надано ніяких документів, які б підтверджували належність двигуна Д-240 третім особам. 29.09.2014 року державним виконавцем винесена постанова за п.8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з повним та фактичним виконанням ухвали суду. Станом на 20.11.2014 року до відділу ДВС документи, які підтверджують, що двигун належить третім особам, не надавалися. Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» якщо особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд відмічає наступне:

28 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та ФГ «Оберіг», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_8 про стягнення грошової позики, відсотків за користування позикою, відсотків річних, індексу інфляції за прострочення повернення позики, справа № 080/1401/2014, провадження № 2/313/333/2014, суддя Веселівського районного суду Запорізької області Калабухова О.А. винесла ухвалу, відповідно до якої у саправі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та ФГ «Оберіг», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_8 про стягнення грошової позики, відсотків за користування позикою, відсотків річних, індексу інфляції за прострочення повернення позики - клопотання задоволено та накладено арешт та заборону відчуження на майно, яке належне: ОСОБА_4 та ФГ «Оберіг», врожай соняшника 2014 року, належний ОСОБА_4 і ФГ «оберіг». 02.09.2014 року відповідно до акту опису та арешту майна, який складався в Запорізькій області, Веселівському районі, смт Веселе по вул. Залізничній, 26а державним виконавцем Науменко О.В. відділу державної виконавчої служби Веселівського районного управління юстиції при примусовому виконанні ухвали № 0804/1401/2014 виданого 28 серпня 2014 року Веселівським районним судом про накладення арешту на майно та посів соняшнику 2014 року. акт опису та арешту майна складався у присутності понятих : ОСОБА_9 та ОСОБА_10. Під п. 16 в акті записаний двигун, в кількості 1 штуки. У графі «описане майно прийняв на відповідальне зберігання, копію акта опису та арешту майна отримав» вказано ОСОБА_4 та зроблено запис, що від підпису ОСОБА_4 відмовився, анологічний запис про відмову зроблено і у графі «про кримінальну або матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна попереджений, про що розписуюсь особисто».

Вартість майна вказано в акті опису в п. 16, названого ОСОБА_4 , складає 70 000 грн. 00 коп.. Звідки вона взята, пояснення - відсутні. На час складання опису майна ОСОБА_4 не мав і не міг мати документи про вказану вартість майна, так як пізніше до суду були пред'явлені документи про нібито передане на зберігання майно, вартість якого 15 000 грн. 00 коп. (Копія прибуткового касового ордеру та квитанції про оплату).

До матеріалів справи доданий (мовою оригіналу) «Договор об ответсвенном хранении № 003» від 28 липня 2014 року, проте він викликає сумніву в його правомірності з наступних підстав:

· У договорі вказано, що (мовою оригіналу) «физическое лицо предприниматель ОСОБА_1, именуемый в дальнейшем «Покладатель» , действующее на основании свидетельства и Фермерского хозяйсва « Оберег», именуемое в дальнейшем «Хранитель», в лице директора ОСОБА_4, действуещего на основании Устава, с другой стороны» - ОСОБА_1 звертався до суду як фізична особа, проте в договорі зазначено, що він уклад угоду як фізична особа підприємець. У договорі також вказано, що від імені ФГ «Оберіг» договір уклав директор ОСОБА_4 - згідно установчих документів такої посади не існує. Згідно виписки з наказу № 1 від 04.09.1996 року ОСОБА_4 був прийнятий (не відомо коли) на посаду ФГ «Оберіг» (мовою оригіналу) «Оберегу». В акті на збереження майна № 003 від 28.07.2014 року вказано, що договір укладено (мовою оригіналу) «Оберег» в лице директора ОСОБА_4. Назва ФГ не відповідає установчим документам, так як і посади директора в ФГ «Оберіг» - не було.

· Строк зберігання майна починається з моменту укладення договору, тобто з 28.07.2014 року, і закінчується 29.10.2010 року.

· Договором п. 3.1. передбачено, що (мовою оригіналу) «Поклажедатель» оплачивает услуги Хранения в течении 5 банковских дней с момента окончания договора - підтверджень того, що вони були сплачені, ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_4 суду надані не були. В ст. 60 ЦПК України, вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог і заперечень.

В ст. 936 ЦК України, вказано, що договір зберігання - це договір, за яким одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. В ст. 937 ЦК України, вказана форма договору зберігання, а саме:

Договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

Договір зберігання, за яким зберігач зобов'язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання.

Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Згідно договору, то сторони домовилися лише про істотні умови зберігання, а факт передачі майна актом не підтверджується.

Прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання.

Враховуючі всі зазначені невідповідності суд вважає, що договір про відповідальне зберігання № 003 від 28.07.2014 року викликає багато сумнівів в його дійсності і не може бути належним доказом по справі.

Для підтвердження права власності на двигун Д-240 ОСОБА_1 надав суду копію прибуткового касового ордеру № 16 від 25.07.2014 року в якій вказано, що ОСОБА_1 придбав у ЧП ОСОБА_7 майно на суму 15 000,00 грн. підставою чого стала накладна № 16 від 26.07.2014 року. В указаній даті є виправлення, що дає сумніви оцінювати прибутковий касовий ордеру № 16 від 25.07.2014 року як доказ у вказаній справі, адже у самій накладній № 16 вказана дата - 25.07.2014 року, також в накладній зазначено найменування майна , а саме (мовою оригіналу) Двигатель Д-240 б/у у кількості 1 одиниця, ціна якого 15 000,00 грн. В наданих позивачем документах вбачається лише те, що ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_7 двигун Д-240, на загальну суму 15 000,00 грн., проте жодних технічних документів на даний двигун або пояснення свідка ОСОБА_7 у судовому засіданні не надавались, а отже робити висновок, що це саме той двигун, на який накладено арешт - підтверджень не має. На вимогу представника ОСОБА_5 позивачеві було запропоновано надати технічні документи про придбання двигуна Т-240 та вислухати свідка ОСОБА_7 у судовому засіданні. Проте ці умови виконанні не були, тому суд вважає, що вимога не доведенна і не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб , їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, ст. 58 ЦПК України. В ст. 63 ЦПК України вказано, що показання свідка - це повідомлення про відомі ому обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи додане до матеріалів справи письмове пояснення ОСОБА_7 як свідка, суд відмічає, що в судове засідання було заявлено клопотання про допит свідка. В судове засідання ОСОБА_7 - не з'являвся , проте надав пояснення на адрес Василівського районного суду. В до ст. 180 ЦПК України, визначений порядок допиту свідків:

- Кожний свідок допитується окремо.

- Перед допитом свідка головуючий встановлює його особу, вік, рід занять, місце проживання і стосунки із сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, роз'яснює його права і з'ясовує, чи не відмовляється свідок із встановлених законом підстав від давання показань.

- Відмова від давання показань приймається судом шляхом постановлення ухвали.

- Текст присяги підписується свідком. Підписаний свідком текст присяги та розписка приєднуються до справи.

- Допит свідка розпочинається з пропозиції суду розповісти все, що йому особисто відомо у справі, після чого першою задає питання особа, за заявою якої викликано свідка, а потім інші особи, які беруть участь у справі.

- Суд має право з'ясовувати суть відповіді свідка на питання осіб, які беруть участь у справі, а також ставити питання свідку після закінчення його допиту особами, які беруть участь у справі.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позивач не надав жодних належних доказів того, що майно, внесене до акту та опису від 02.09.2014 року за № 16, а саме «двигун Д-240» є власністю ОСОБА_1 та включене до акту опису та арешту майна є незаконним. Тому позов належить залишити без задоволення. Судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, 60 Закону України «Про виконавче провадження» , ст. ст. 15, 16, 321, 328, 936, 937, 946 ЦК України, ст. 57, 58, 60, 180, 208-218 ЦПК України, СУД

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Оберіг», ОСОБА_5, Відділу державної виконавчої служби Веселівського районного управління юстиції Запорізької області про виключення з акту опису та звільнення з-під арешту майна - залишити без задаволення.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ: ___________ О.А. Калабухова

02.02.2015