Справа № 640/2674/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

при секретарі Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, прокуратури Московського району м. Харкова, прокуратури Харківської області, ОСОБА_2 міського управління Головного управління внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, третя особа Московський РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2015 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 1000,00 гривень завданої йому моральної шкоди, яка на думку позивача полягає:

- у не розгляді клопотання позивача до відповідачів з проханням вчинити певні слідчі ( процесуальні) дії, які не розглянуті останнім 18.09.2014року;

- у не виконанні ухвал слідчіх суддів Московського районного судду м. Харкова від 25.09.2014року справи № 643/14101/14к про вчинення певних слідчих дій та процесуальних дій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому через душевні страждання заподіяно моральну шкоду яку останній зазнав у звязку з протиправною бездіяльністю посадових осіб прокуратури та органів внутрішніх справ в частині не реєстрації ( приховування злочину) заяв про скоєння кримінальних правопорушень та клопотань адресованих слідчому наступних звернень щодо необхідності вчинення дій.

Посилаючись на ст.ст. 1166, 1167, 1174 ЦК України, ч.б ст. 1176 ЦК України просив суд задовольнити його позов.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, в позовній заяві зазначив, що просить слухати справу за його відсутності.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 міського управління Головного управління внутрішніх справ України в Харківській області ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, з»явилась, проти задоволення позову заперечувала.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області нез»явився, повідомлявся судом належним чином.

В судове засідання відповідачі прокуратура Московського району м. Харкова та прокуратура Харківської області не зявились, повідомлялись судом належним чином, від представника прокуратури Харківської області надійшли письмові заперечення, в яких проти задоволення позову заперечував та зазначив, що посадовими особами прокуратури Харківської області та прокуратури Московського району м. Харкова будь-яких протиправних дій стосовно позивача не вчинено.

Відповідач ОСОБА_4 управління Державної казначейської служби України в Харківській області в судове засідання не з»явився, надав до суду письмові заперечення, в яких справу просив слухати за відсутності представника Головного управління та зазначив, що ОСОБА_4 управління ніяких справ з позивачем не мало та його прав або законних інтересів не порушувало.

Третя особа Московський РВ ХМУ ГУВСУ в Харківській області в судове засідання не з»явилась, судом повідомлялась належним чином.

Суд, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 ст. 179 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Судом достовірно встановлено, що відповідно до копії доданої позивачем до позовної заяви ухвали слідчого судді Московського районного судду м. Харкова від 25.09.2014року було частково задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов»язано слідчого СВ Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 18.09.2014року в порядку передбаченому ст..220 КПКУ.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи.

Частиною другою п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд також приймає до уваги, що передбачене ч. 5 ст. 4 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду відшкодування моральної шкоди провадиться лише в разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача.

Суд вважає, що в ході розгляду справи не встановлено та стороною позивача суду не надано доказів протиправної поведінки відповідачів внаслідок чого позивачу завдано шкоду.

Позивачем не надано суду доказів того, що за обставинами, що були предметом розгляду слідчого судді, працівників правоохоронних органів притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Доводи сторони позивача щодо звернення останнього до Московського районного суду міста Харкова в порядку статті 303 КПК України (оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування), оцінюються судом як реалізація позивачем свого права на оскарження встановленого КПК і не може бути доказом протиправності органу досудового розслідування та завдання позивачу шкоди.

Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, у звязку з чим задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.М. Бородіна