22.04.2015 Справа № 2-2/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачкою договірних зобовязань по сплаті коштів за наданий їй кредит, а тому згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №054 від 13 березня 2007 року в сумі 17 990,43 доларів США та 130 036 грн. 96 коп., що еквівалентно 273 834 грн. 47 коп. просить звернути стягнення на предмет іпотеки будинок №5 та земельну ділянку під ним площею 0,2500 га, що розташовані по вул. Київській в с. Тарасівщина Вишгородського району Київської області, шляхом реалізації через публічні торги.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідачки подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити в позові посилаючись на те, що згаданий будинок є єдиним житлом відповідачки, площа якого не перевищує 140 кв. м., а тому підпадає під дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Третя особа,будучи повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не зявилася.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2007 року між ВАТ «БТА Банк» правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «БТА Банк» та третьою особою ОСОБА_4 укладено кредитний договір №054, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 000 доларів США з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 13 березня 2012 року зі сплатою процентів в розмірі 15 % річних за користування кредитом (п.п. 1.1, 2.1, 3.1 кредитного договору).

Згідно п. 2.2 кредитного договору кредит надається позичальнику на споживчі потреби.

На забезпечення виконання вказаного між позивачем та ОСОБА_4 по справі зобовязання між банком та майновим поручителем ОСОБА_3 укладено договір іпотеки від 13 березня 2007 року.

Згідно договору іпотеки предметом іпотеки є:

· будинок №5 по вул. Київській в с. Тарасівщина Вишгородського району Київської області, загальною площею 49,5 кв.м., який належать відповідачці на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Вишгородської районної нотаріальної контори Київської області 24 жовтня 1991 року за реєстром №1-1713 та зареєстрований Київським міжміським бюро технічної інвентаризації 30 жовтня 1991 року за реєстровим номером 22,

· земельна ділянка, площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в Київській області, Вишгородському районі, с. Тарасівщина, вул. Київська, 5, кадастровий номер :08:212:0701, який належать відповідачці на праві власності на підставі державного акту на право власності та земельну ділянку серії ЯД №719274, виданого 02 лютого 2007 року на підставі рішення Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області №79 від 05 серпня 2004 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 жовтня 1991 року загальна площа будинку складає 49,5 кв. м., житлова площа 28,9 кв.м.

26 вересня 2007 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якої розмір кредиту становить 28 602,16 доларів США з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 26 березня 2012 року.

Крім того 13 серпня 2011 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до якої кредит надається на строк з 13 березня 2007 року по 26 липня 2012 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, відповідно до п. 1 ст. 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

· таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

· загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як вбачається з відомостей адресно-довідкового відділу УГІРФО ГУ МВС України в м. Києві відповідачка з 31 липня 2003 року зареєстрована у спірному будинку, іншого житла не має.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 317 ЦК України зміст права власності полягає в наявності у особи правомочностей володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається із матеріалів справи, житловий будинок, який є предметом іпотеки, є постійним та єдиним місцем проживання відповідачки, його загальна площа становить 49,5 кв.м, а тому на підставі вказаного Закону на це житло не може бути звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитом в іноземній валюті.

Разом з тим, суд звертає увагу й на те, що спірний будинок відповідачкою придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою, а належить їй ще з 24 жовтня 1991 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись 209-215 ЦПК України,

вирішив:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя