Справа № 473/1542/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вуїва О.В.

при секретарі -- Заблоцькій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Вознесенської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування в якій вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1, який належав спадкодавцю на підставі переселенського акту від 16 грудня 1953 року, затвердженого головою виконавчого комітету Вознесенської районної ради.

Спадщина була належним чином прийнята, проте не оформлена сином спадкодавця та чоловіком позивачки - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а після його смерті - ОСОБА_2

Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка, прийнявши спадщину, звернулася до нотаріальної контори з приводу належного оформлення спадкових прав. Проте нотаріус відмовив їй у вчиненні відповідної нотаріальної дії в зв'язку з відсутністю належного правовстановлюючого документа, який підтверджує належність спадкового майна спадкодавцям або одному з них.

Враховуючи вказані обставини ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

Позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, проте останній надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Вознесенської міської ради - в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та повне визнання позовних вимог.

Суд вважав можливим розглядати справу без особистої участі позивачки та представників сторін, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1, який належав спадкодавцю на підставі переселенського акту від 16 грудня 1953 року, затвердженого головою виконавчого комітету Вознесенської районної ради.

Спадщина була належним чином прийнята, проте не оформлена сином спадкодавця та чоловіком позивачки - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а після його смерті - ОСОБА_2

Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка, прийнявши спадщину, звернулася до нотаріальної контори з приводу належного оформлення спадкових прав. Проте нотаріус відмовив їй у вчиненні відповідної нотаріальної дії в зв'язку з відсутністю належного правовстановлюючого документа, який підтверджує належність спадкового майна спадкодавцям або одному з них.

Згідно п. 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відносини спадкування за встановлених судом обставин регулюються положеннями Цивільного кодексу України (1963 року), чинного на час відкриття та прийняття спадщини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За загальним правилом, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та які не припинилися з його смертю.

З положень ст. 548 ЦК України (1963 року) вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК України (1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він подав відповідну заяву про прийняття спадщини або вчинив дії, що свідчать про вступ у володіння або управління спадковим майном.

Матеріали справи вказують на те, що після смерті ОСОБА_3 спадщину належним чином прийняв її син ОСОБА_4, а після його смерті - позивачка (його дружина), оскільки останні були зареєстровані та мешкали зі спадкодавцем за однією адресою, а саме в спадковому будинку та належним чином вступили в управління спадковим майном.

Судом не виявлено інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обов'язкову частку.

Разом з тим в матеріалах справи є достатні докази, що підтверджують факт належності спірного будинку первісному спадкодавцю, а саме копія переселенського акту від 16 грудня 1953 року, затвердженого головою виконавчого комітету Вознесенської районної ради за яким житловий будинок, який в подальшому отримав адресу АДРЕСА_1 було передано у власність ОСОБА_3 та копія довідки від 26 березня 1964 року про повний розрахунок власника за будинок. Власник після набуття майна не зареєструвала право власності на будинок у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 9 додатку №1 інструкції Міністерства комунального господарства Української РСР "Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР" акти про передачу будинків у власність переселенцям при наявності рішень про це виконкомів районних Рад депутатів трудящих і довідок фінансових відділів про остаточний розрахунок переселенця за одержану будівлю належали до правовстановлюючих документів, на підставі яких провадилася реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР.

Враховуючи встановлені обставини та те, що позивачка не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що спадкове право ОСОБА_2 підлягає захисту шляхом задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Вуїв