29.04.2015 Справа № 363/5489/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

ОСОБА_3 грудні 2014 року звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобовязань по поверненню грошових коштів, у звязку з чим, порушує питання про стягнення заборгованості, інфляційних нарахувань, 3% річних в загальному розмірі 23 651 грн. 29 коп. та судових витрат.

Позивачка в суді просила про задоволення позову з викладених у ньому підставах.

Відповідачка, будучи повідомленою про розгляд справи на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не зявилася.

Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у заочному порядку.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 вересня 2014 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивачка (позикодавець) передала у власність відповідачу (позичальникові) грошові кошти в сумі 21 868 грн., а той зобовязався у строк до 11 вересня 2014 року повернути позивачці зазначену суму.

На підтвердження отримання зазначених коштів позичальник написав розписку, в якій йдеться про отримання ним від позикодавця коштів у вказаній сумі.

Відтак грошове зобовязання відповідача перед позивачкою вбачається з розписки, яка підписана відповідачем, що відповідає вимогам простої письмової форми, якою оформлена укладена між сторонами угода згідно ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України.

В судовому засіданні досліджено оригінал письмової розписки згідно ст. 138 ЦПК України.

Разом з тим одержані кошти у встановлений строк відповідач не повернув й заходів до цього не вживає.

При вирішенні цієї справи суд зазначає, що згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Позичальник згідно ст. 1049 ЦК України зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Невиконання умов, визначених змістом зобовязання, згідно ст. 610 ЦК України є його порушенням.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він згідно ст. 1050 ЦК України зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього ж Кодексу.

При цьому згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, і в разі його порушення повинен сплатити суму боргу на вимогу кредитора.

Крім того згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У справі встановлено, що відповідач договірні зобовязання не виконав, а тому за вимогою позивачки суд вважає необхідним стягнути на її користь суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних згідно ст. 625 ЦК України.

Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить з основної суми заборгованостіза договором позики в розмірі 21 868 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 12 вересня 2014 року по 24 грудня 2014 року в розмірі 1 596 грн. 36 коп. та 3% річних за прострочення сплати грошових коштів за період з 12 вересня 2014 року по 24 грудня 2014 року в розмірі 186 грн. 93 коп.

Розрахунок індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої сумиє вірним і сумнівів у суду не викликає.

З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене права позивачки, яке підлягає захистові, а позов задоволенню.

Крім того, суду представлено документальне підтвердження понесених позивачкою судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного і керуючись 209-215 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_3 суму заборгованості за договором позики від 08 вересня 2014 року в розмірі 21 868 грн., індексу інфляції в розмірі 1 596 грн. 36 коп., 3 % річних в розмірі 186 грн. 93 коп., а також судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., а всього 23 894 (двадцять три тисячі вісімсот девяносто чотири) грн. 89 (вісімдесят девять) коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя