Ухвала

16 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.
суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
Остапчука Д.О., Фаловської І.М.,
розглянувши заяву, подану представником ОСОБА_6 - ОСОБА_7, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2014 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 березня 2007 року.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Родовід Банк» суму простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 111 205 грн 89 коп., суму простроченої заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 18 550 грн 63 коп., суму пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 27 865 грн 57 коп., суму пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту в розмірі 4 648 грн 35 коп., суму 3 % річних від суми простроченого кредиту в розмірі 12 500 грн 50 коп., суму 3 % річних від суми прострочених процентів по кредиту в розмірі 2 333 грн 92 коп., що разом становить 177 104 грн 86 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2014 року у відкритті касаційного провадження у вказаній справі, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року відмовлено з підстав, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

03 лютого 2015 року представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 звернувся до суду касаційної інстанції із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2014 року з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Як на приклад неоднакового застосування судами касаційних інстанцій одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме ч. 3 ст. 254, ст. ст. 256-258, ч. ч. 1, 5 ст. 261, ст. 1050 ЦК України, заявник посилається на: постанови Вищого господарського суду України: від 07 березня 2013 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Лізинговий дім» про стягнення заборгованості за кредитним договором та від 12 грудня 2012 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Лізинговий дім» про стягнення заборгованості за кредитним договором; постанову Верховного Суду України від 19 березня 2014 року в справі за позовом про стягнення кредитної заборгованості.

Подана заява крім іншого містить клопотання про поновлення, пропущеного ОСОБА_6 тримісячного строку на подачу вказаної вище заяви, яке мотивовано відсутністю коштів у останнього для сплати судового збору за подання даної заяви та витрат на правову допомогу.

З матеріалів касаційного провадження та доданих до заяви документів вбачається, що представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 уже звертався до касаційного суду з аналогічною за змістом та вимогами заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2014 року, також заявник просив поновити строк на подачу заяви, посилаючись на відсутність коштів для сплати судових витрат, як на підставу пропуску відповідного процесуального строку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2014 року доводи заявника щодо поважності пропуску строку на подачу заяви визнано необґрунтованими, в задоволенні клопотання відмовлено, заяву про перегляд залишено без розгляду.

З наведеного вище вбачається, що доводи повторно заявленого клопотання про поновлення пропущеного тримісячного строку на подачу заяви про перегляд судового рішення не є поважними, а тому колегія суддів вважає, що заявлене клопотання підлягає залишенню без задоволення, а заява про перегляд судового рішення залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2014 року відмовити,

Заяву, подану представником ОСОБА_6 - ОСОБА_7, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2014 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

Д.О. Остапчук

І.М. Фаловська