Справа № 419/407/15-ц
Провадження № 2/419/173/2015
17 квітня 2015 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді - Іванової О. М.,
при секретарі - Краснопольському С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за межі України без згоди батька, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації,-
30 березня 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за межі України без згоди батька, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 15.08.1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з позивачем, знаходяться на її вихованні та утриманні.
Позивач - ОСОБА_1 має намір вивезти своїх дітей за кордон, до РФ, для оздоровлення, фізичного, духовного та інтелектуального розвитку, оскільки останні дуже часто хворіють і лікарі рекомендують періодичні виїзди до моря, проте не має можливості, оскільки, потрібен дозвіл батька дітей - ОСОБА_2, однак, останній, у зв`язку з нестабільною ситуацією на території України, виїхав за межі країни у невідомому напрямку, за місцем реєстрації на теперішній час не мешкає.
На підставі вищенаведеного, позивач просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України та повернення до України неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі їх матері - ОСОБА_1, без дозволу (згоди) батька дітей - ОСОБА_2, до досягнення дітьми повноліття; надати дозвіл ОСОБА_1 або її офіційному представникові, без згоди батька - ОСОБА_2, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітніх дітей за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, до досягнення дітьми повноліття.
02 квітня 2015 року позивач - ОСОБА_1 надала суду уточнену позовну заяву, в якій просила суд надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, тимчасовий дозвіл на виїзд дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, за кордон, а саме до Російської Федерації, строком на три роки, без дозволу (згоди) батька - ОСОБА_2, та дозволити ОСОБА_1 або її офіційному представникові, без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітніх дітей за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, до досягнення дітьми повноліття.
Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Відповідач - ОСОБА_2 у жодне судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим відправленням в матеріалах справи (а.с.13).
Представник служби у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації - Кригіна Т.М. у судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
У зв'язку з повторною неявкою відповідача ОСОБА_2, не підтвердженою належним чином, суд визнає причини неявки неповажними. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що 15 серпня 1998 року позивачка ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 15 серпня 1998 року серія: НОМЕР_1 (а.с.7). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 06 травня 2000 року серія: НОМЕР_2 (а.с. 8), та малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 23 листопада 2010 року серія: НОМЕР_3 (а.с.9). Діти проживають з позивачем, знаходяться на її вихованні та утриманні.
Позивач - ОСОБА_1 має намір вивезти своїх дітей за кордон для оздоровлення, фізичного, духовного та інтелектуального розвитку, оскільки останні дуже часто хворіють і лікарі рекомендують періодичні виїзди до моря, проте не має можливості, оскільки, потрібен дозвіл батька дітей - ОСОБА_2, однак, останній, у зв`язку з нестабільною ситуацією на території України, виїхав за межі країни у невідомому напрямку, за місцем реєстрації на теперішній час не мешкає.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.
Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Він регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 р. №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:
1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон;
2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном;
3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій:
свідоцтва про смерть другого з батьків;
рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків;

рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім;

рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним;

рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;

довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачає обмеження на виїзд з України з міркувань безпеки громадян.

Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 з наступними змінами та доповненнями, у згоді на виїзд за межі України повинні бути зазначені держава прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Як вбачається з матеріалів справи, в уточненій позовній заяві позивачка - ОСОБА_1 зазначила державу прямування, мету та часовий проміжок перебування у цій державі.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків, батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обовязком батьків.

Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обовязків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними.

З позовної заяви вбачається, що позивачка просить суд надати дозвіл на виготовлення проїзного документа для малолітньої та неповнолітньої дитини. Згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» - оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). З відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання. Проїзний документ на дитину оформляється на термін три роки або до досягнення нею 18-річного віку. П.п. 18,19 Правил оформлення паспорту встановлюють, що у разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ. Оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Тобто в даному випадку, суд має право надати лише дозвіл на тимчасовий виїзд малоліньої та неповнолітньої дитини за межі території України, на підставі якого уповноважений орган, а в даному випадку це орган внутрішніх справ за місцем проживання, видає проїзний документ дитини.

З вищезазначених норм вбачається, що у судовому порядку вирішується саме надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, тому позовні вимоги щодо надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду малолітньої та неповнолітньої дитини за межі України, не ґрунтуються на законі.

Зважаючи на те, що позивач висловила стійке волевиявлення, направлене на тимчасове вивезення малолітньої та неповнолітньої дитини за кордон, зазначивши державу прямування, мету виїзду та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі, відповідач у судове засідання не з`явився, доказів на спростування доводів позивача на надав, представник служби у справах дітей Новоайдарської РВЦА позовні вимоги підтримала, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за межі України, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають за необгрунтованістю.

Висновок суду підтверджується письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 213 - 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 141, 155, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за межі України без згоди батька, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації - задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, до Російської Федерації, та повернення до України її малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі їх матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, без дозволу (згоди) їх батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, строком на 3 (три) роки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити за необрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: О. М. Іванова