Справа № 462/6574/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Щур Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 (треті особи: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Муха Марія Теодозіївна, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Біляк Оксана Ярославівна, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку») про визнання договору купівлі продажу недійсним,

встановив:

Позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 31.05.2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Муха М.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 1331. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 30.04.1998 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, їх подружжю на праві спільної сумісної власності належала зазначена квартира, проте її чоловік без її згоди продав цю квартиру ОСОБА_4, чим порушив вимоги ст.ст. 60,65 СК України та її права на спільне майно подружжя. В зв'язку з наведеним, просять позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним, додатково пояснивши, що відповідно до висновку експертизи № 4892 від 20.02.2015 року підпис від імені ОСОБА_1 на заяві-згоді на укладення договору купівлі-продажу зроблений не позивачем, а іншою особою, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 проти позову заперечив, пояснивши, що квартира АДРЕСА_1 була продана ОСОБА_3 в інтересах подружжя, та ніяким чином не порушує права позивача, просить у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» проти позову заперечив, пояснивши, що31.05.2012 року між їх банком та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки квартири АДРЕСА_1, та останній був наданий кредит на придбання зазначеної квартири, просить в позові відмовити.

Суд ухвалив розглядати справу без участі відповідача ОСОБА_3 та третіх осіб приватних нотаріусів, які будучи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, до суду не з'явилися, однак матеріалів справи достатньо для розгляду по суті.

Суд, заслухавши представників позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Судом встановлено, що 30.04.1998 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб /а.с.48/.

26.05.2011 року ОСОБА_3 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12.05.2011 року, що підтверджується витягом про державну реєстрації про державну реєстрацію прав, виданого ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 30097390 /а.с.9/.

За таких обставин, беручи до уваги зміст ст. 60 СК України, квартира АДРЕСА_1 набула статус спільного сумісного майна вищевказаного подружжя.

31.05.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 31 травня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Муха М.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 1331 /а.с.8/.

Як убачається з матеріалів нотаріальної справи, наданих суду приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Муха М.Т. /а.с.117/, під час укладання зазначеного договору приватному нотаріусу була надана заява ОСОБА_1 про надання згоди її чоловіку ОСОБА_3 на укладання договору купівлі (продажу) будь-якого нерухомого та/або рухомого майна на території України, за ціну і на умовах мені відомих, посвідчена 23.03.2011 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я., зареєстровано в реєстрі за № 397 /а.с.130/.

Відповідно до висновку судово-криміналістичної експертизи дослідження почерку та підписів № 4892 від 20.02.2015 року підпис від імені ОСОБА_1 та рукописний запис «ОСОБА_1», які містяться в графі «підпис» на заяві-згоді на укладення договору купівлі-продажу будь-якого нерухомого майна ОСОБА_3, яка посвідчена 25.03.2011р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я. виконані не ОСОБА_1, а іншою особою /а.с.108-112/.

Таким чином, договір купівлі-продажу від 31.05.2012 року виходить за межі дрібного побутового та на порушення вимог ч. 1 ст. 65 СК України укладений ОСОБА_3 без згоди другого подружжя.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача ОСОБА_4, що зазначена квартира була продана ОСОБА_3 в інтересах подружжя, оскільки ним не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних його тверджень.

Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновків, що договір купівлі-продажу квартири від 31.05.2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, слід визнати недійсним, оскільки такий був укладений без згоди другого позивача, а відтак суперечить вимогам ст.ст. 60,65 СК України та порушує права останньої на спільне майно подружжя.

Крім того, з відповідачів слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. в рівних частках, тобто по 121,80 грн. з кожного (243,60 грн. : 2 =121,80 грн.).

Керуючись ст.ст. 10,11,60-62,88,174,209,212-215,218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 31 травня 2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Муха М.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 1331.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 243 гр. 60 коп. судового збору в рівних частках, тобто по 121 гривні 80 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя:

Оригінал рішення.