Справа № 456/4727/14-ц
Провадження № 2/456/321/2015
РІШЕННЯ

іменем України

(ЗАОЧНЕ)

18 березня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М.

при секретарі Свержинській І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

ВСТАНОВИВ :

позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у кімнаті АДРЕСА_1 мотивуючи свої вимоги тим, що вона є основним квартиронаймачем та по даний час проживає у кімнаті АДРЕСА_1. В даній кімнаті з нею проживають її діти, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4. 22 березня 2013 року вона з відповідачем розлучилися на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області № 456/628/13-ц. З 2012 року відповідач у кімнаті АДРЕСА_1 не проживає, тобто він вже понад 2 роки не проживає за місцем реєстрації. Реєстрація відповідача у спірній кімнаті перешкоджає позивачці вільно володіти, користуватися майном, а також вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, не має можливості оформити субсидії та інші послуги, передбачені законодавством. Оскільки відповідач не проживає понад 2 роки у кімнаті АДРЕСА_1 там не залишилося його особистих речей, тому відповідача ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги, попросив позов задоволити в повному обсязі, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явилвся, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьоїя особа ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами позивачки, відповідач з 2012 року не проживає в спірній квартирі, речей його там нема.

Заслухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, свідків, перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення.

В п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання "вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав" (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

У національному законодавстві та судовій практиці право на житло гарантоване людині ст. 47, 48 Конституції України. Так, ч. 3 ст. 47 Основного Закону проголошує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст.71 ЖК УРСР), членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст.405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст.72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду від 22.03.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно довідки № 202 від 21.11.2014 року, виданої ДП "Добробут" в кімнаті АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4

Згідно довідки № 201 від 21.11.2014 року, виданої ДП "Добробут" ОСОБА_1, відповідно до ордеру № 44 від 22.06.1998 року, отримала кімнату АДРЕСА_1 і є на даний час основним квартиронаймачем, а також ОСОБА_2 не проживає в даній кімнаті з 2012 року.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право на житло, якщо вона не проживає в жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин.

Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - в разі позбавлення права користування житлом, особа знімається з реєстрації за місцем проживання протягом семи днів на підставі рішення суду.

Відтак, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 без поважних причин не користується житловим приміщенням у кімнаті АДРЕСА_1 понад термін, передбачений діючим законодавством, а тому може бути визнані таким, що втратив право користування житлом.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 209, 212, 213, 215, 228 ЦПК України, ст. 71, 72, 163 ЖК України, суд

ВИРІШИВ :

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким що втратив право користування житловим приміщенням у кімнаті АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення.

Відповідач має право подати лише заяву про перегляд заочного рішення до Стрийського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Львівської області в загальному порядку.

Головуючий-суддя І. М. Микитчин