Ухвала іменем україни
22 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Маляренка А.В., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_4, Відділу державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції в Закарпатській області про звільнення майна з-під арешту, за касаційною скаргою Відділу державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції в Закарпатській області на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») звернулося до суду з позовом, в якому зазначало, що 26 березня 2007 року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 02-07/292-Ф, згідно з умовами якого останній отримав кредит для придбання автомобіля в розмірі 9 200 доларів США, зі сплатою 10 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення 25 березня 2012 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором

26 березня 2007 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір застави № 09-07/249, предметом якого є автомобіль, легковий седан, марки ВАЗ 21101, 2007 року випуску, чорного кольору, шасі НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого Свалявським РЕГ Мукачівського ДАІ ГУ УМВС України.

17 червня 2011 року ВДВС Свалявського РУЮ було видано постанову про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, згідно з якою накладено арешт і оголошено заборону відчужувати все майно ОСОБА_4, у тому числі і заставний автомобіль. Також було оголошено розшук вказаного автомобіля.

Враховуючи, що вказаний автомобіль є предметом застави за кредитним договором від 26 березня 2007 року № 02-07/292-Ф, позивач просив суд звільнити його з-під арешту та зняти розшук з даного транспортного засобу.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області

від 24 жовтня 2014 року у задоволенні позову ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 09 грудня

2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задоволено.

Звільнено з-під арешту транспортний засіб - автомобіль, легковий седан, марки ВАЗ 21101, 2007 року випуску, чорного кольору, шасі НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію від 22 березня 2007 року серії НОМЕР_3, видане Свалявським РЕГ Мукачівського ДАІ ГУ УМВС України, накладений ВДВС Свалявського РУЮ, згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17 червня 2011 року серії ВП № 27143824.

Припинено розшук транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ 21101, 2007 року випуску, чорного кольору, шасі НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію від 22 березня 2007 року серії НОМЕР_3, видане Свалявським РЕГ Мукачівського ДАІ ГУ УМВС України, накладений ВДВС Свалявського РУЮ постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 червня 2013 року серії ВП № 38348666.

У касаційній скарзі ВДВС Свалявського РУЮ в Закарпатській області просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач як заставодержатель не є власником або володільцем майна, що знаходиться у заставі, а тому відповідно до положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги банку про звільнення автомобіля з-під арешту не ґрунтуються на законі.

Апеляційний суд, задовольняючи вимоги позивача про звільнення з-під арешту автомобіля, що знаходиться під заставою, виходив із того, що позивач має пріоритет на зареєстроване обтяження і накладення арешту на нього для забезпечення вимог інших кредиторів є порушенням прав позивача як заставодержателя вказаного майна.

Такі висновки апеляційного суду є правильними та відповідають матеріалам справи з огляду на наступне.

Судом установлено, що 26 березня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_4, було укладено кредитний договір № 02-07/292-Ф, згідно з умовами якого останній отримав кредит для придбання автомобіля в розмірі 9 200 дол. США, зі сплатою 10 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення 25 березня 2012 року (а. с. 10 -14).

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 26 березня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_4 було укладено договір застави № 09-07/249-Ф, предметом якого є автомобіль марки ВАЗ-21101, 2007 року випуску, чорного кольору, шасі НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 15-19).

Судом встановлено, що старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції при примусовому виконанні наказу № 6/105, виданого 10 травня 2011 року господарським судом про стягнення з ПП ОСОБА_4 на користь ПАТ «АК Промінвестбанк» боргу у сумі 404 336 гн 91 коп., звернувши стягнення на належне ПП ОСОБА_4 майно згідно з договором застави та продажу предмета застави на прилюдних торгах, було накладено арешт на все майно боржника, а автомобіль ВАЗ 21101, 2007 року випуску, чорного кольору, шасі НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, оголошено у розшук (а. с. 23-24).

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Суд апеляційної інстанції, встановивши обставини у справі, дійшов обґрунтованого висновку про те, що право застави у позивача виникло до винесення судового рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «АК Промінвестбанк» боргу: у сумі 404 336 гн 91 коп. шляхом звернення стягнення на належне ПП ОСОБА_4 майно.

Отже, у разі стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «АК Промінвестбанк» боргу за рахунок примусової реалізації арештованого майна позивач буде позбавлений можливості задовольнити свої вимоги щодо погашення кредитної заборгованості за рахунок спірного арештованого майна як заставодержатель.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції в Закарпатській області відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко Г.В. Юровська