Справа № 203/108/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

за участю представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про відшкодування шкоди, заподіяної здоровю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на наступне. Рішенням Невинномиського міського суду Ставропольського краю від 21.08.1967 року з відповідача на його користь було стягнуто в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної здоровю, щомісячно та довічно 68,63 руб. До 2003 року відповідач за його заявами, на підставі довідок, що підтверджували зміну середньої заробітної плати, добровільно проводив перерахунки довічного утримання. А з 01.01.2003 року проводити такий перерахунок відмовився. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.09.2007 року з відповідача на його користь було стягнуто суми недоплат за період з 01.01.2003 року по 30.11.2003 року в розмірі 5633,36 грн. та довічне утримання з 01.12.2003 року в розмірі 6478,21 руб. В частині сплати заборгованості в сумі 5633,36 грн. рішення суду відповідачем було виконано. В звязка з цим, посилаючись в обґрунтування правових підстав на положення ЦК України, позивач просив суд стягнути з відповідача у рахунок відшкодування шкоди з урахуванням індексації з 01.12.2014 року та щомісячно по 14437,89 руб., а також відшкодувати витрати з оформлення довіреності в сумі 900 руб.

В наданій заяві представник позивача просив проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Перевіривши викладені в позовній заяви доводи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 24.01.1962 року позивач був прийнятий до ВАТ «Невинномиський АЗОТ» апаратиком 4 розряду цеху №5. З 10.05.1962 року його було переведено апаратиком абсорбції 5 розряду цеху №5. З 05.11.1962 року його було переведено машиністом турбокомпресорів 5 розряду цеху №5. З 01.06.1964 року його було переведено машиністом турбокомпресорів 7 розряду цеху №5. З 11.02.1967 року його було звільнено в звязку з виходом на пенсію по інвалідності. Вказані обставини підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці.

17.09.1966 року при слідуванні в приміському потягу №271 по 1 Долгинцевському шляху ст.Верховцево внаслідок нещасного випадку він випав із вагону та попав під колеса. Внаслідок травми йому було ампутовано нижні кінцівки. Актом №177 судово-медичної експертизи було встановлено факт втрати ним 100% загальної працездатності. В період з 27.05.1995 року по 10.07.1995 року йому повторно безстроково було встановлено першу групу інвалідності.

Рішенням Невинномиського міського суду Ставропольського краю від 21.08.1967 року з відповідача на користь позивача було стягнуто в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної здоровю, щомісячно та довічно 68,63 руб.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.09.2007 року з відповідача на користь позивача було стягнуто суми недоплат за період з 01.01.2003 року по 30.11.2003 року в розмірі 5633,36 грн. та суму довічного утримання з 01.12.2003 року в розмірі 6478,21 руб.

Відповідно до ч.1 ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Відповідно до ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду.

За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Таким чином, у відповідності до ст.1208 ЦК України, підставами збільшення розміру відшкодування шкоди є: 1) підвищення вартості життя; 2) збільшення розміру мінімальної заробітної плати.

У контексті зазначеної норми під поняттям «мінімальна заробітна плата» слід розуміти законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану роботу, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, обсяг робіт (ст.1 Закону України «Про оплату праці»), а наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема заочного рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.09.2007 року, розмір відшкодування шкоди позивачу визначався виходячи із заробітної плати позивача, а не у відповідності до мінімальної заробітної плати.

А тому, суд приходить до висновку, що немає підстав для збільшення відшкодування шкоди відповідно до вимог ч.2 ст.1208 ЦК України.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивач заявляє вимогу про індексацію розміру відшкодування шкоди, тобто посилається на підстави, передбачені ч.1 ст.1208 ЦК України.

Згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до термінів, наведених в ст.1 цього Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.

З огляду на зазначені вище норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», а також враховуючи, що позивач є громадянином ОСОБА_3, згідно заочного рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.09.2007 року сума пожиттєвого утримання останньому визначена та перераховується в рублях та отримується поза межами України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є такими, що не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Оскільки позивача відповідно до закону звільнено від сплати судового збору та в звязку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.1208 ЦК України, ст.ст.1,2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» ст.ст.3,10,11,27,31,57-61,158,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про відшкодування шкоди, заподіяної здоровю відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак