Справа № 445/2715/14 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В.
Провадження № 22-ц/783/2326/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді: Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Куцика І.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Львівської області Замківської М.І. на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року у справі за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції (далі- ВДВС Золочівського РУЮ) Львівської області Замківської М.І. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні подання.

Ухвалу суду оскаржив державний виконавець ВДВС Золочівського РУЮ, просить таку скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання задовольнити та обмежити у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1. Мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною. Зазначає, що боржник ухиляється від виконання рішення суду про стягнення аліментів, оскільки у строк, наданий для самостійного виконання, не з`явився у ВДВС Золочівського РУЮ Львівської області, рішення суду не виконав, на виклик державного виконавця не з`явився у ВДВС Золочівського РУЮ Львівської області та не повідомив про свої доходи, майно.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явилися, про час та місце судового розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України, справу розглянуто у їх відсутності. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець ВДВС Золочівського РУЮ Львівської області Замківська М.І. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, обґрунтовуючи необхідність застосування такого заходу наявністю в останньої невиконаного зобов'язання щодо сплати заборгованості по аліментах в сумі 10 806, 00 грн.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні відповідного подання, районний суд виходив з недоведеності факту ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань та наміру виїзду за межі України. Крім того, зазначив про те, що державним виконавцем не вказано про стан виконання рішення суду на час звернення з поданням.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Так, положеннями частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2 );

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5).

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у ВДВС Золочівського РУЮ Львівської області перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 в користь районного дитячого будинку «Рідний дім» аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 06.08.2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

В свою чергу, права і обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження передбачені у ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження».

У ч. 6 вказаної статті Закону визначено, що боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Виходячи з наведених норм, ухилення боржника від виконання зобов'язання полягає в тому, що він вчиняє будь-які свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, при тому, що виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини. До того ж, зазначений факт ухилення повинен бути належним чином доведений та обґрунтований, чого державним виконавцем зроблено не було.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_3 знала про відкриття виконавчого провадження, зокрема відомості про те, що державний виконавець надсилав на адресу боржника копію постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відповідно до вимог ч.1 ст.31 Закону України "Про виконавче провадження" та виклики його у виконавчу службу. Не представлені такі докази і в засідання суду апеляційної інстанції.

Окрім того, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що на адресу боржника скеровано виклик державного виконавця про зобов`язання ОСОБА_3 з`явитись у ВДВС Золочівського РУЮ Львівської області та повідомити про свої доходи, майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, яке перебуває у заставі, або в інших осіб, про рахунки у банках чи інших фінансових установах. За твердженням апелянта, боржник у заданий державним виконавцем строк у ВДВС Золочівського РУЮ Львівської області не з`явився.

Однак, доводи апеляційної скарги в цій частині на увагу не заслуговують, оскільки в матеріалах справи відсутні докази доведення до відома боржника про його виклик до державного виконавця ВДВС Золочівського РУЮ Львівської області для повідомлення про свої доходи, майно.

Отже, матеріалами справи не підтверджується факт ухилення боржника від виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( ратифікований Законом України 11 вересня 1997р.) та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

За відсутності доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання судового рішення, застосовувати такий захід, як тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, недопустимо.

Відтак, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, судом правильно встановлено відсутність підстав для застосування відповідного заходу щодо обмеження свободи пересування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи наведене, обґрунтування вимог апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Керуючись п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, ст. ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Львівської області Замківської М.І. відхилити.

Ухвалу Золочівського районного суду Львівської області про відмову в задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Львівської області Замківської М.І. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України від 26 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий Береза В.І.

Судді Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.