Справа №4-с/714/1/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Костишин Н.Я.

при секретарі Конецькій Д.Г.

за участю: представників скаржника ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 подав до суду скаргу, в якій просить визнати дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_3 при складанні розрахунку про розмір заборгованості по сплаті аліментів №3912/21 від 18.03.2015 року незаконними та скасувати цей розрахунок, а також зобовязати державного виконавця при визначенні розміру заборгованості по сплаті аліментів за минулий час, починаючи з 23 лютого 2012 року по лютий 2015 року включно, врахувати сплачені ним грошові кошти в період 2005-2014 р.р. у розмірі 14 260 грн.

В обґрунтування скарги посилається на те, що:

По-перше, 23.02.2015 року ОСОБА_5 звернулась до Шевченківського відділу ДВС Чернівецького МУЮ з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа від 16.02.2015 року виданого Герцаївським районним судом Чернівецької області по цивільній справі №2-50/2005 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у розмірі ? частини усіх видів заробітку, починаючи з 10.03.2004 року до досягнення ними повноліття. Цією заявою ОСОБА_5 просить стягнення аліментів провести за три останні роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання.

25.02.2015 року старший державний виконавець Шевченківського відділу ДВС ОСОБА_9 приймаючим до виконання виконавчий лист Герцаївського районного суду Чернівецькій області всупереч положень ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.369 ЦПК України без наявного індивідуального ідентифікаційного номеру стягувана та боржника, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

18.03.2015 року старший державний виконавець Шевченківського відділу ДВС ОСОБА_9 склав розрахунок «Про розмір заборгованості по виплаті аліментів» починаючи з лютого 2012 року по лютий включно 2015 року, тобто за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Зазначає, що виконавчий лист, який пред'явила до виконання ОСОБА_5, прийнятий Шевченківськи віділом ДВС 23.02.2015 року, а нарахування розміру заборгованості по виплаті аліментів державним виконавцем проведено за весь лютий тобто за 28 днів, що на 23 дні більше тобто на 380,86 грн. більше. А це перевищує трирічний термін, як це передбачено положеннями ст.194 СК України.

Згідно ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, у цьому випадку суд може присудити аліменти за минули час, але не більше як за три роки. Тому вважає, що для задоволення вимоги стягувача про нарахування аліментів за три останні роки, що передують пред'явленню виконавчого листа до примусового виконання, ОСОБА_5 необхідно отримати додаткове судове рішення щодо стягнення аліментів за три останні роки.

По-друге, в розрахунку розміру заборгованості по виплаті аліментів відсутнє посилання на правову норму з якої визначається розмір аліментів та 30% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, що є грубим порушенням положень виконавчого законодавства.

По третє, оскільки ОСОБА_5 не скористалась своїм правом на отримання виконавчого листа своєчасно, тобто 17.05.2005 року, вважає, що цим самим вона втратила право на вимогу щодо стягнення аліментів за три роки що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання у відповідності із ст.194 СК України.

Зазначає також, що за весь період знаходження попереднього виконавчого листа, що виданий Герцаївським районним судом Чернівецької області 23.07.2004 року по справі №2-202 та пред'явленого ОСОБА_5 до примусового виконання до Шевченківського відділу ДВС Чернівецького МУЮ 09.08.2004 року та по якому було відкрито виконавче провадження №1018/А, він перераховував на користь ОСОБА_5Я аліменти на утримання дітей:

Так, у 2005 р. перераховано грошових коштів на суму 1 034,00 грн., 2006 р. 5 646,00 грн.; 2007 р. 1 480,00 грн.; 2008 р. 1 150,00 грн.; 2009 р. 1 050,00 грн.; 2010 р. - 1 200,00 грн.; 2011 р. 600,00 грн. Ці суми при визначенні заборгованості по аліментам державним виконавцем не враховані.

У 2013 р. перераховано грошових коштів на суму 3 600,00 грн., державним виконавцем враховано лишень 1 500,00 грн.

У 2014 році перераховано грошових коштів на суму 2 200,00 грн., які державним виконавцем враховані.

Але державний виконавець не врахував в якості сплати аліментів за минулі роки сплачені ним в період 2002-2014 р.р. грошові кошти у розмірі 14 260 грн.

Крім того, зазначає, що нарахувавши заборгованість по виплаті аліментів за три роки державний виконавець автоматично відніс його до осіб, які злісно ухиляються від сплати аліментів.

В судовому засіданні представники скаржника скаргу на дії державного виконавця підтримали, просили суд задовольнити скаргу в повному обємі.

Представник відділу державної виконавчої служби - старший державний виконавець Шевченківського відділу ДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_3 в судовому засіданні частково визнав вимоги скарги, пояснив, що при обчисленні ним заборгованості зі сплати аліментів та складанні розрахунку він не прийняв до уваги, що на той час боржник не працював та не врахував вимоги ч.3 ст.195 СК України, відповідно до яких розмір заборгованості необхідно було обчислювати, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Визнав також, що розрахунок слід було провести з з 23 лютого 2012 року, врахувавши те, що виконавчий лист ОСОБА_5 предявила до виконання 23 лютого 2015 року. Також пояснив, що розрахунок зроблений за період з лютого 2012 року по лютий 2015 року, тому до розрахунку ним було включено платежі зроблені боржником ОСОБА_4 лише в даний період.

Заінтересована особа ОСОБА_5, будучи належним чином повідомлено судом про дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила.

Суд вислухавши представників скаржника, відділу ДВС, перевіривши матеріали скарги, вважає, що скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа №2-50/2005, виданого Герцаївським районним судом Чернівецької області від 16.02.2015 року ОСОБА_4 зобов'язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дітей: доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 10.03.2004 року до досягнення дітьми повноліття. Із заявою про прийняття до примусового виконання даного виконавчого листа ОСОБА_5 звернулася до Шевченківського відділу ДВС Чернівецького МУЮ 23.02.2015 року. Постановою державного виконавця ВДВС від 25.02.2015 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду за даним виконавчим листом.

Згідно абз.3 ч.4 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» за заявою сторін виконавчого провадження державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Також встановлено, що за заявою ОСОБА_5 від 23.02.2015 року державним виконавцем ВДВС ОСОБА_3 18.03.2015 року складено розрахунок про розмір заборгованості зі сплати аліментів, згідно якої борг за період з лютого 2012 року по лютий 2015 року включно становить 24 291,20 грн., враховуючи, що боржник ОСОБА_4 упродовж 2013-2014 р.р. періодично сплачував аліменти (2013р. 1 500 грн., 2014 р. 2 200 грн.).

Як вбачається з даного розрахунку та пояснень державного виконавця в судовому засіданні, розрахунок заборгованості було зроблено на підставі ст.74 СК України, яка передбачає, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, при здійсненні розрахунку заборгованості державний виконавець вважав, що у відповідності до ч.2 ст.182 СК України стягненню з боржника щомісячно підлягало по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання кожної неповнолітньої дитини (в даному випадку двоє дітей).

Проте, як підтвердили обидві сторони в судовому засіданні на час визначення розміру заборгованості боржник ОСОБА_4 не працював.

Відповідно до ч.3 ст.195 СК України, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до ч.1 ст.194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що при складанні розрахунку №3912/21 від 18.03.2015 року державний виконавець всупереч до вимог ч.1 ст.6 ЗУ «Про виконавче провадження» вийшов за межі резолютивної частини рішення суду, зазначеного у виконавчому листі та порушив вимоги ч.3 ст.195 СК України, не врахувавши, що боржник не працював на час виникнення заборгованості та на час її розрахунку і у такому випадку заборгованість необхідно обчислювати, виходячи із середнього заробітної плати працівника для даної місцевості. Крім того, порушив вимоги ч.1 ст.194 СК України, не врахувавши, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання, в даному випадку з 23 лютого 2012 року. А також, при визначенні заборгованості по аліментам державним виконавцем не враховано грошові кошти на суму 1 100 грн. (березень 2013 року), які ним же, виконавцем, вказані в розрахунку як сплачені.

За таких обставин, такі дії державного виконавця слід визнати неправомірними та скасувати розрахунок №3912/21 від 18.03.2015 року про розмір заборгованості по аліментах.

Разом з тим, не заслуговують на увагу посилання скаржника на те, що для задоволення вимог стягувача про нарахування аліментів за три останні роки, що передують пред'явленню виконавчого листа до примусового виконання, необхідно отримати додаткове судове рішення щодо стягнення аліментів за такі роки (ч.2 ст.191 СК України), оскільки дана норма регулює питання часу, з якого, за рішенням суду, присуджуються аліменти на дитину, тобто до ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, а не в процесі виконання такого судового рішення.

Не заслуговують на увагу і посилання скаржника на те, що при складанні розрахунку заборгованості по виплаті аліментів за три минулих роки (лютий 2012р. лютий 2015р.) необхідно врахувати грошові кошти сплачені ним до цього часу, оскільки заборгованість по аліментах обраховується за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання із врахуванням сплачених упродовж саме цих років грошових коштів.

На підставі ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.194, 195 СК України, ст.ст.383, 384, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_3 по складанню розрахунку про розмір заборгованості по сплаті аліментів №3912/21 від 18.03.2015 року неправомірними та скасувати цей розрахунок.

Зобовязати посадових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції провести розрахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_4 відповідно до вимог ч.3 ст.195 Сімейного Кодексу України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, починаючи з 23 лютого 2012 року по лютий 2015 року включно, врахувавши сплачені ним грошові кошти в зазначений період у розмірі 4 800 (чотири тисячі вісімсот) грн.

В іншій частині скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу буде постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя