АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7654/15 Справа № 201/170/15 Головуючий у 1 й інстанції - Ткаченко Н.В. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Добролюбова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики -задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму заборгованості за договором позики в розмірі 43 063 грн. 12 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 323 грн. 25 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 107грн. 38 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2015 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до розписки 06.04.2012 р. відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 2050 доларів США, які зобов'язався повернути до 01.06.2012р.

Сторонами в судовому засіданні достовірність розписки від 06.04.2012 р. не оспорювалась.

Судом першої інстанції встановлено,що сторони не заперечували проти передачі та отримання грошових коштів і відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню.

Згідно правового висновку, зробленого Верховним Судом України у спорі про стягнення боргу за договором позики під час розгляду 18.09.2013р. справу № 6-63 цс 13, було визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Як вбачається з матеріалів справи, в розписці відсутні відомості про ціль використання коштів, але сторони під час судового засідання не заперечували те, що метою їх використання була участь ОСОБА_2 на грошових ринках в системі Forex та Mmcіs з метою отримання прибутку від цієї діяльності.

Доказів про отримання відповідачем грошових коштів саме для спільної з позивачем підприємницької діяльності суду не надано.

Отже суд першої інстанціїї прийшов до правильного висновку, що між позивачем та відповідачем укладено саме договір позики, за умовами якого останній одержав у борг грошові кошти.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, районний суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що до теперішнього часу ОСОБА_2 не виконав належним чином умови договору позики і не повернув позивачу грошовий борг в сумі 2 050 доларів США, а тому суд вважав за можливе стягнути на користь позивача заборгованость в гривневому еквіваленті станом на день винесення рішення суду, застосовуючи положення абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» в сумі 43 063 грн. 12 коп.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича