Справа № 640/5053/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Бородіна Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління ВДВС Головного управління юстиції у Харківській області, 3- я особа ОСОБА_2 про визнання недійсною постанову державного виконавця, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась у суд із заявою, в якій фактично оскаржує рішення державного виконавця, оскільки просить суд визнати недійсною постанову державного виконавця ВДВС Головного управління юстиції у Харківській області від 29.12.2014р. у виконавчому провадження №40888877 про розшук майна боржника ОСОБА_2, з посиланням на ЦПК України та ЗУ «Про виконавче провадження » (без зазначення положень закону).

Відповідно до ст.383 ЦПК України, право на звернення із скаргою до суду в порядку цивільно-процесуального законодавства виникає у учасників виконавчого провадження та осіб які залучаються до проведення виконавчих дій у тому разі якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Інші учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, визначених у статті 7 Закону про виконавче провадження, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого згідно із вимогами ЦПК, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина четверта статті 82 Закону про виконавче провадження).

Надані матеріали свідчать, що державним виконавцем по зведеному виконавчому провадженню №41593175 по виконанню рішення Красноградського районного суду Харківської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «АКБ «Базис» заборгованості за кредитним договором в сумі 3568401,18 грн., була прийнята постанова про розшук майна боржника ОСОБА_2

Виходячи з положень ст. 384 ЦПК України та розяснень які містяться в п.п.4,6 ПП ВССУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» ОСОБА_1 якщо є стороною виконавчого провадження по якому прийнята оскаржувана нею постанова, повинна звертатися до суду який видав виконавчий документ, а саме Красноградського районного суду Харківської області зі скаргою на рішення державного виконавця, якщо не є стороною виконавчого провадження до адміністративного суду в порядку передбаченому КАС України.

Враховуючи зазначене дана заява не підсудна Київському районному суду м.Харкова.

Керуючись ст.ст.121, 383, 384 ЦПК України, -

ухвалив:

Повернути заяву ОСОБА_1 про визнання недійсною постанову державного виконавця ВДВС Головного управління юстиції у Харківській області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Бородіна Н.М.