Справа № 345/2875/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2338/2015
Головуючий у 1 інстанції Гавриленко В. Г.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Малєєва А.Ю., Васильковського В.М.

секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення незаконно отриманих пенсійних виплат у сумі 33371,04 грн., за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі на рішення Калуського міськрайонного суду від 09 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 09 вересня 2015 року в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення незаконно отриманих пенсійних виплат у сумі 33371,04 грн. - відмовлено.

На дане рішення УПФУ в м. Калуші та Калуському районі подало апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Так, на думку апелянта, суд першої інстанції не звернув увагу, що відповідно до ст. 102 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання в зв'язку з цим зайвих сум пенсії, пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Отже, на підставі вказаної статті, відповідачі ОСОБА_2, та ОСОБА_3, які отримували пенсію по втраті годувальника в період з 08.11.2005 року по 21.05.2014 року зобов'язані повернути отримані ними пенсійні виплати, у зв'язку з рішенням Калуського міськрайонного суду від 11.07.2014 року про скасування рішення від 25.10.2005 року про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім, оскільки були отримані відомості про його місце перебування.

З цих підстав рішення суду першої інстанції, апелянт просив скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судове засідання сторони, будучи належно повідомленими про розгляд справи, не з'явилися. Від представника Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності вини у діях відповідачів у заподіянні майнової шкоди у виді зайво виплаченої пенсії.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів, судом першої інстанції було встановлено, що відповідачі отримували пенсію по втраті годувальника з 16.07.2005 року по 21.05.2014 року. Зокрема згідно поданої ОСОБА_2 з 16.07.2005 року їй було призначено пенсію по втраті годувальника як опікуну сестри ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 289,69 грн. З 08.11.2005 року ОСОБА_3 було призначено пенсію по втраті годувальника, як круглій сироті в розмірі 473,65 грн., у зв'язку з тим, що її батька ОСОБА_4 на підставі рішення Калуського міськрайонного суду від 25.10.2005 року було визнано безвісно відсутнім.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Калуського міськрайонного суду від 11.07.2014 року було скасовано рішення Калуського міськрайонного суду від 25.10.2005 року про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім, і саме на це вказував позивач, як підставі повернення зайво сплачених коштів в сумі 13 335,26 грн.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція у постанові ВС України у справі N 6-91цс14).

Оскільки УПФУ в м Калуші та Калуському районі не довів зловживання з боку відповідачів, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 є добросовісними набувачами переплачених коштів, а тому вони не підлягають поверненню.

Посилання апелянта на ст.1212 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки згідно вищевказаного правового висновку ВС України до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою застосовуються положення ст. 1215 ЦК України.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Оскільки, за змістом ч.1 ст. 82 ЦПК України, при подачі апеляційної скарги апелянту було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, апелянту - Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі необхідно сплатити судовий збір у розмірі 535 грн. 92 коп.

Керуючись ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 09 вересня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі 535 грн. 92 коп. судового збору в спеціальний фонд Державного бюджету України за наступними реквізитами:

Отримувач - УДКСУ у м. Івано-Франківську;

Код ЄДРПОУ отримувача-37952250;

Банк отримувача - ГУДКСУ в Івано-Франківській області;

Код банку отримувача (МФО) - 836014;

Рахунок отримувача - 0002;

Код класифікації доходів бюджету - 22030001

При цьому слід вказати вищезазначені реквізити та призначення платежу : *;101;______код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб;судовий збір, за позовом ___ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Апеляційний суд Івано-Франківської області.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв