Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2066/15 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 13" травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2013 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: Відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України Ленінського району м. Запоріжжя, служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про виселення та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2012 року ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, ОСОБА_3, треті особи: Відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України Ленінського району м. Запоріжжя, служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про виселення та зняття з реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 21 грудня 2006 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_9 укладений кредитний договір №3338-126К, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 35000 доларів США зі сплатою по процентній ставці в розмірі 15% річних та зобов'язався повернути кредитні кошти до 21.12.2016 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_5 укладений договір поруки №3338-12611 від 21.12.2006 року; між банком та ОСОБА_9, ОСОБА_3 - іпотечний договір №3338-1261 від 22.12.2006 pоку, згідно з яким в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2010 року позов ПAT "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_3було задоволено і стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором №3338-126К від 21.12.2006 року, договором поруки, та звернено стягнення на вказану квартиру.

26.09.2012 року банком була направлена вимога ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_3 відносно виселення та зняття з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1. 04.10.2012 року вимога була отримана, про що свідчить повідомлення про вручення.

Згідно довідки про склад родини від 22.02.2011 року у зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3

На підставі ст. 29 ЦК України, ст. 109 ЖК УРСР, ст. 40 Закону України "Про іпотеку" просило виселити відповідачів ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1, зняти з реєстрації у Управлінні Державної міграційної служби у Запорізькій області вказаних осіб та інших осіб, які на момент зняття з реєстрації будуть зареєстровані у вказаній квартирі, стягнути з відповідачів судовий збір.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2013 року позов задоволено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2013 року заяву ОСОБА_9 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2013 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2013 року позов задоволено.

Виселено відповідачів ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язано Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області зняти з реєстрації ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та інших осіб, які на момент зняття з реєстрації будуть зареєстровані у АДРЕСА_2

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26 листопада 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_9 задоволено частково. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2013 року в частині зобов'язання Управління державної міграційної служби України у Запорізькій області зняти з реєстрації ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та інших осіб, які на момент реєстрації будуть зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові в цій частині.

В решті рішення залишено без змін.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на відсутність належного доказу на підтвердження отримання відповідачем вимоги про виселення, порушення прав неповнолітніх дітей, порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційне провадження в порядку ст.318 ЦПК України відкрито 20 лютого 2015 року.

Справа призначалася до розгляду на 18 березня 2015 року, 15 квітня 2015 року, 13 травня 2015 р.

Жодного разу в судові засідання відповідачі не з'являлися, разом з тим і використовували процесуальні права на подачу заяв, отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, відкладення розгляду справ (а.с.22, 23, 25, 26-28 т.2).

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Апелянту ОСОБА_3 повістка вручена 27.04 2015 р. за адресою, зазначеною ним в апеляційній скарзі (а.с.63 т.2).

ОСОБА_9 повістка вручена в порядку ч.5 ст.76 ЦПК України (а.с.71 т.1, 62,64,66 т.2).

ОСОБА_3 отримувала повістку та копію ухвали про відкриття апеляційного провадження в суді, відповідачі не повідомляли апеляційний суд про зміну місця проживання або наявність обставин, що перешкоджають їм отримувати повістки за адресою, яка зазначена в апеляційній скарзі. Повістки та телеграми були направлені їм на останню відому судові адресу - на адресу спірної квартири і відповідно до правил ч.1 ст.77 ЦПК України повістки вважається доставленою (а.с.7-24, 44-55, 67-88).

Таким чином, апеляційним судом були прийняті всі процесуальні заходи для забезпечення відповідачам здійснення їх процесуальних прав.

13 травня 2015 р. відповідачі знову в судове засідання не з'являлися, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Визначений ст. 303-1 ЦПК України двохмісячний строк розгляду апеляційної скарги закінчився.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, керуючись ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідачів в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника банку, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про виселення, суд першої інстанції відповідно до положень ст. 40 Закону України "Про іпотеку" та ст. 109 ЖК України виходив з наявності підстав для виселення відповідачів із спірної квартири, на яку за судовим рішенням звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Згідно вимог ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2010 року, яке набрало законної сили, в рахунок погашення боргу за кредитним договором звернено стягнення на квартируАДРЕСА_3 у м.Запоріжжя, яка була передана в іпотеку ОСОБА_9,ОСОБА_3 та ОСОБА_5, рішення перебуває на виконанні у державній виконавчій службі ( а.с.12-16). Відповідачі рішення суду не виконують.

Суд вірно виходив з того, що порядок письмового повідомлення про добровільне виселення відповідачів АБ "Банк "Фінанси та кредит" був додержаний, зазначене повідомлення відповідачами отримано 04 жовтня 2012 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у встановлений строк квартира останніми у добровільному порядку не звільнена, що є підставою для їх виселення в примусовому порядку ( а.с.18,19).

Посилання на порушення Закону України "Про охорону дитинства" з огляду на реєстрацію неповнолітніх на час виселення не може бути прийнято до уваги, оскільки вимоги зазначеного закону щодо прав неповнолітніх на дані правовідносини не поширюються, а передбачені законом обмеження щодо неповнолітніх перевіряються при укладенні правочину - договору іпотеки. Стягнення на предмет іпотеки - квартиру було звернуто рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30 червня 2010 року, яке набрало законної сили та не є предметом розгляду в даній справі. При цьому правомірність договору іпотеки вказаної квартири сторонами не оспорювалася. ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 р.) на час розгляду справи взагалі є повнолітньою особою. А стосовно ОСОБА_7 ОСОБА_3 не є його законним представником.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення переглядається в порядку ст.318 ЦПК України.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26 листопада 2013 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2013 року в частині зобов'язання Управління державної міграційної служби України у Запорізькій області зняти з реєстрації ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та інших осіб, які на момент реєстрації будуть зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові в цій частині. Рішення суду в частині задоволення позову про виселення залишено без змін.

Керуючись ст. ст.307,308,318 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2013 року в частині задоволення позову про виселення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: