Справа № 572/5770/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - Ведяніної Т.О.

при секретарі - Мартинюк І.С.

розглянувши в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» безпідставно набуті відповідачем кошти у сумі 12 214 грн. 02 коп. та 4 467 доларів 44 центи США, що за курсом НБУ на день пред'явлення вимоги складає 66 832 грн. 90 коп.

В судовому засіданні представник позивача - Бурнашев В.В. заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що ОСОБА_1 безпідставно сплачені грошові кошти, сума яких вказана у позові, за кредитними зобов'язаннями померлої дружини, оскільки смерть боржника припиняє зобов'язання. Зі слів представника позивача - ОСОБА_1 не вступив у спадщину після смерті дружини, а тому не мав відповідати за її зобов'язаннями після смерті останньої.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги ОСОБА_1 не визнав повністю, в обґрунтування заперечень пояснив, що «ПриватБанк» отримував кошти на законних підставах - відповідно до умов укладеного із ОСОБА_4 кредитного договору, а тому вимога позивача про стягнення цих коштів є безпідставною. Крім цього, представник відповідача просив застосувати до вимог ОСОБА_1 позовну давність, оскільки останній довідався про порушення свого права з моменту смерті дружини. Також, представником відповідача ставиться під сумнів правомірність вимог позивача, так як останнім не підтверджено факт проведення саме ним проплат за кредитними зобов'язаннями від імені ОСОБА_4

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного.

Із копії кредитного договору від 17 травня 2007 року, наданої позивачем, встановлено, що між ОСОБА_4 та «ПриватБанком» укладено договір, за умовами якого банком надаються позичальникові грошові кошти в сумі 10 000 доларів США на строк по 16 травня 2017 року включно.

На забезпечення вказаного вище договору позивачем, ОСОБА_1, 17 травня 2007 року укладено договір іпотеки, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_4 домоволодіння по АДРЕСА_1.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 9 квітня 2013 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_1 визнано такими, що припинилися зобов'язання ОСОБА_1 за договором іпотеки від 17 травня 2007 року. В обґрунтування такого рішення судом вказано, що відповідно до ст.608 ЦК України - смерть боржника є підставою припинення зобов'язання, а іпотека, згідно із ст.17 Закону України «Про іпотеку» має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання.

Наведене вище рішення вступило в законну силу.

Таким чином, кредитне зобов'язання ОСОБА_4 та зобов'язання ОСОБА_1 за договором іпотеки припинились у момент смерті позичальника, яка померла 30 жовтня 2008 року.

Згідно із ч.1 ст.1212 ЦК України - особа, яка набула майно, зобов'язана повернути майно і тоді, коли згодом відпала підстава, на якій воно було набуте. Відповідно до частини 3 цієї ж норми - положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Суд вважає, що до моменту припинення судом зобов'язань за іпотечним договором, дійсно існувала правова підстава для отримання ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів за кредитними договором, укладеним із ОСОБА_4, внаслідок чого позивачем була сплачена відповідна сума грошей. Однак, визнання судом таким, що припинилось зобов'язання ОСОБА_1, дає підстави вимагати повернення сплачених за цим зобовязанням коштів.

До позовної заяви долучені та досліджені в ході судового слідства квитанції, які доводять факт проведення платежів (платником вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_1.) у сумі 5 256 гривень 02 копійок та 2 800 доларів США у погашення заборгованості за кредитним договором від 17 травня 2007 року після смерті позичальника - ОСОБА_4

Представником відповідача заперечувались позовні вимоги в тому числі і через недоведеність факту оплати сум, вказаних у наданих квитанціях саме ОСОБА_1, оскільки у більшості наданих документів платником зазначено ОСОБА_4.

Судом не приймаються до уваги зазначені заперечення представника відповідача з наступних міркувань. Сторони не заперечують, що ОСОБА_4 померла у 2008 році. Вказані обставини встановлені, також, рішенням Сарненського районного суду від 9 квітня 2013 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_1 про припинення зобов'язань за договором іпотеки. Із копії договору іпотеки від 17 травня 2007 року вбачається, що саме ОСОБА_1 було укладено цей договір в забезпечення кредитного договору, укладеного ОСОБА_4 Таким чином, саме позивач був зацікавлений в належному виконанні умов кредитного договору ОСОБА_4 Твердження ж представника відповідача щодо недоведення факту оплати останнім платежів від імені померлої дружини нічим не обґрунтовані та є міркуванням представника відповідача, а тому не можуть бути прийняті судом.

Представником відповідача заявлено про застосування судом строків позовної давності до вимог ОСОБА_1 Представник відповідача пояснив, що позивач довідався або міг довідатись про можливість не сплачувати кошти за кредитним договором померлої дружини одразу після її смерті або з моменту здійснення ним останнього платежу по кредитному договору дружини, а тому саме від цієї дати має відраховуватись початок перебігу позовної давності.

Із копії рішення Сарненського районного суду від 9 квітня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1 клопотав про припинення зобов'язань в зв'язку із смертю дружини у заяві, поданій до ПАТ КБ "ПриватБанк" і зареєстрованій відповідачем 15 травня 2012 року, а тому саме з цієї дати має обраховуватись початок перебігу строку позовної давності, термін якої встановлюється ст.257 ЦК України і визначається тривалістю у три роки від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права.

Відповідно до ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем на доведення заявлених вимог надані певні докази, які досліджені судом. Представником відповідача жодних доказів на спростування заявлених ОСОБА_1 вимог надано не було.

З огляду на наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення сплаченої суми, оплата якої підтверджується наданими квитанціями (5 256 гривень 02 копійки та 2 800 доларів США), підлягає до задоволення на користь останнього частково - в межах доведеної наданими доказами суми.

Слід зауважити, що позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів. У даному випадку судом приймаються до уваги пояснення представника відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк» стосовно того, що вказані кошти неможна вважати безпідставно набутими, так як на момент їх оплати ОСОБА_1 зобов'язання останнього за договором іпотеки припиненими за рішенням суду не були, а тому спірні кошти отримані відповідачем на законних підставах. Таким чином, на думку суду, слід вважати вказані у позові кошти зайво сплаченими.

Відповідно до ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оплата позивачами судових витрат у сумі 790 грн. 92 коп. документально доводиться наявною в матеріалах справи квитанцією № 30 від 2 грудня 2014 року.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково - слід задоволити вимогу ОСОБА_1 щодо відшкодування понесених судових витрат - пропорційно до задоволених вимог.

На підставі наведеного, ст.ст. 253, 575, 608, 1212 ЦК України, керуючись ст.ст.88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 5 256 гривень 02 копійки та 2 800 доларів США, що за курсом НБУ на день пред'явлення вимоги становить 41 720 грн. помилково сплачених коштів та 469 грн. 76 коп. понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ підпис Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області Т.О.Ведяніна