Справа № 185/3404/15-ц
Провадження № 2/185/2168/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М. М.,

за участю cекретаря судового засідання Волошиної К.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належав будинок №29, розташований по вул.Дніпропетровській у с.Домаха Павлоградського району Дніпропетровської області. Позивач зазначає, що за життя ОСОБА_2 склала заповіт, за яким заповідала житловий будинок йому. Після смерті ОСОБА_2 позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Тому просить визнати за ним право власності будинок в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_2.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що 16 липня 2011 року помела ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с.5/.

Як вбачається з копії технічного паспорту, ОСОБА_2 у 1980 році збудувала житловий будинок №29, розташований по вул.Дніпропетровській у с.Домаха Павлоградського району Дніпропетровської області /а.с.6-8/.

Проте, у встановленому законом порядку своє право власності на житловий будинок не зареєструвала, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого право власності на вищезазначений будинок не зареєстровано /а.с.24-25/.

Згідно відомостей погосподарської книги Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 була власником житлового будинку №29, розташованого по вул.Дніпропетровській у с.Домаха Павлоградського району Дніпропетровської області /а.с.31/.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Позивач звертався до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_2, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок №29, розташований по вул.Дніпропетровській у с.Домаха Павлоградського району Дніпропетровської області, що підтверджується відповіддю нотаріуса від 31.07.2012 року /а.с.4/.

З відповіді нотаріуса на запит суду вбачається, що після померлої 16.07.2011 р. ОСОБА_2 заведена спадкова справа, з заявою про прийняття спадщини за заповітом звертався 02.11.2011 р. ОСОБА_1, якому померла заповідала все своє майно. На ім'я ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та на грошові вклади /а.с.19-21/.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, спадкодавцю належало спірне майно, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с.Домаха, вул.Дніпропетровська, буд.29 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 16 липня 2011 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом. Суддя М.М. Перекопський