АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2930/13-ц 22-ц/774/274/К/15
Справа №214/2930/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/274/К/14 суддя Попов В.В.
Категорія - 27 (IV) Суддя-доповідач - Чорнобук В.І.
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі - Трофименко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 серпня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" - Подолінний Роман Георгійович

представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (надалі - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 23.07.2008 року відповідно до укладеного договору № 1/273-МК відповідач ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 130 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 23.07.2013 року

Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом. Станом на 28.08.2012 року ОСОБА_6 має заборгованість в сумі 285 512,99 дол. США, яка складається з: 121 376,27 дол. США - заборгованість за кредитом; 121 623,87 дол. США - заборгованість за відсотками; 51 512,85 дол. США - заборгованість з пені.

Також відповідно до постанови державного виконавця Дзержинського ВДВС КМУЮ у відповідача відсутнє заставлене майно, що визначено в договорі застави. Розмір штрафу за втрату заставленого майна становить 720 723, 75 грн.

Уточнивши позовні вимоги 11 лютого 2013 року, представник позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 зазначену заборгованість за кредитним договором, штраф за втрату заставленого майна, а також судові витрати по справі.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 серпня 2013 року, позов ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором №1/273-МК від 23.07.2008 року в розмірі 285 512,99 доларів США із розрахунку: 121 376,27 доларів США - заборгованість за кредитом, 112 623,87 доларів США - заборгованість за відсотками, 51 512,85 доларів США - заборгованість з пені та штраф за договором застави рухомого майна №1/273-МК/1 від 23.07.2008 року в розмірі 720 723 грн. 75 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" понесені ним судові витрати в сумі 3 219 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". Зокрема, суд першої інстанції не взяв до уваги того факту, що відсутність предмета застави пояснюється вчиненням проти відповідача злочину за ч.3 ст. 185 КК України - викраденням у нього офісної техніки. Таким чином підстав для нарахування штрафу у позивача немає. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" невірно наводить розрахунок процентів за користування кредитом. Судом у рішенні не наведено розрахунку з переведення іноземної валюти в гривню. Сума пені є набагато більшою за будь-яку розумну суму стосовно розміру кредиту.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, представника позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" - Подолінного Р.Г., який заперечував апеляційної скарги і просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 липня 2008 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №1/273-МК, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 130 000 доларів США, строком до 23.07.2013 року, зі сплатою відсотків за ставкою 18% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.11-14, 168-169)

Проте в порушення умов вказаного договору відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 28.08.2012 року в загальному розмірі складає 285 512,99 долари, з яких: 121 376,27 долари США - заборгованість за кредитом; 112 623,87 долари США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 51 512,84 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-10).

У забезпечення взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, 23 липня 2008 року між сторонами було укладено договір застави рухомого майна №1/273-МК/1, відповідно до якого, відповідач передав позивачу майно - офісну техніку, заставна вартість якої складає 720 723,75 грн. Предмет застави знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.17-21, а.с.163-167)

З акт державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби від 29.10.2010 року та постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.22,23) вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1/96 заставлене майно відсутнє.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором та договором застави рухомого майна не виконував, тому у позивача виникло право на стягнення заборгованості за кредитним договором та штрафу за договором застави рухомого майна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, у зв'язку з чим колегія суддів скасовує рішення суду на підставі п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України у зв'язку з невідповідність висновків обставинам справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до п.2.2.2, 2.2.3 кредитного договору від 23 липня 2008 року, відповідач зобов'язався повернути наданий йому кредит, сплатити відсотки, винагороди відповідно до умов договору в дату згідно з Графіком погашення кредиту, процентів та винагород, вказаному в додатку №1 до кредитного договору.

У пункті 4.1 договору сторони погодили, що за використання кредиту в період з дати списання коштів з кредитного рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п.1.3, 2.2.3., 2.3.2, 2.3.3, 2.3.6, 2.3.9, 2.4.1., 4.11 кредитного договору, а також Графіку погашення кредиту, боржник сплачує відсотки у розмірі 18 % річних.

У разі порушення боржником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.3, 2.2.3, 2.3.3, 2.4.1., 4.11 кредитного договору, боржник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 40% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. (п.4.3 договору)

Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд в резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 статті 533 ЦК України.

Разом з тим, у пункті 14 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом встановленим НБУ на день ухвалення рішення.

Зазначених положень суд першої інстанції не врахував та ухвалюючи рішення, не навів відповідних розрахунків з переведенням іноземної валюти в гривню, тому доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Проаналізувавши обставини справи та надані сторонами докази, колегія суддів погоджується з розрахунком заборгованості відповідача по тілу кредиту в розмірі 121 376,27 долари США, що відповідно до курсу НБУ 1 долар - 7,99 грн., еквівалентно 969 796,40 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 112 623,87 долари США, що еквівалентно 899 864,72 грн. виходячи з відсоткової ставки 18 % річних відповідно до кредитного договору та періоду нарахування з 23 липня 2008 року до 28 серпня 2012 року.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" невірно наводить розрахунок процентів за користування кредитом, не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки власного розрахунку заборгованості по процентах, з посиланням на докази, які б спростовували правильність розрахунку позивача, ні відповідачем ні його представником до суду не надано, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях

Разом з тим, перевіривши правильність даних розрахунку (а.с. 4-10), колегія суддів не може погодитись з розміром пені, яка підлягає стягненню з відповідача за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня, це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

У відповідності до п. 6.1 кредитного договору, у разі порушення боржником будь-яких зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитом, строків повернення кредиту, а також сплати винагороди, боржник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.

До вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік (ч. 2 ст.258 ЦК України).

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється за кожним днем (місяцем), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму.

В межах річного строку пеня складає 25 617,02 долари США, що еквівалентно 204 679,99 грн., із розрахунку 0,2% від суми не погашеної заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" про стягнення заборгованості та стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №1/273-МК від 23 липня 2008 року, станом на 28 серпня 2012 року у розмірі 259 617,16 долари США, яка відповідно до курсу НБУ 1 долар - 7,99 грн., еквівалентна 2 074 341,11 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 121 376,27 долари США, що еквівалентно 969 796,40 грн., заборгованості за відсотками - 112 623,87 долари США, що еквівалентно 899 864,72 грн., заборгованості з пені - 25 617,02 долари США, що еквівалентно 204 679,99 грн.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення штрафу за договором застави рухомого майна, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 18 договору застави рухомого майна від 23 липня 2008 року передбачено, що у разі порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань передбачених п.17.3 цього договору, він сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 100% від вартості предмету застави, яка зазначена у п.9 цього договору.

Відповідно до п.17.3 договору застави, заставодавець зобов'язувався не здійснювати зміни технічних характеристик предмету застави без відповідного письмового дозволу заставодержателя.

Але відповідно матеріалів кримінальної справи №51102130 від 06.12.2010 року порушеної по факту таємного викрадення майна ОСОБА_2 за ч.3 ст.185 КК України, які були досліджені судом апеляційної інстанції, у період з 23.11.2010 року по 29.11.2010 року у ОСОБА_2 було викрадено майно, яке знаходилось у квартирі АДРЕСА_1 в Дзержинському районі м. Кривого Рогу.

Відповідно до довідки слідчого Дзержинського РВ КМУ ГУМВС в Дніпропетровській області від 23.01.2012 року, під час досудового слідства встановлено, що у ОСОБА_2 було викрадено поліграфічну техніку, що перебувала в заставі у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК".(а.с.102) Згідно з постановою слідчого Дзержинського РВ КМУ ГУМВС в Дніпропетровській області від 20.02.2011 року, провадження по кримінальній справі №51102130 порушеної за ознаками ч.3 ст.185 КК України зупинено до встановлення особи, яка вчинила даний злочин.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги того факту, що відсутність предмета застави пояснюється вчиненням проти відповідача злочину за ч.3 ст. 185 КК України - викраденням у нього офісної техніки.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не вчиняв дій спрямованих на порушення п.17.3 договору застави, а саме щодо зміни технічних характеристик предмету застави без відповідного письмового дозволу заставодержателя, колегія суддів приходить до висновку, що правових відстав для стягнення штрафу за договором застави від 23 липня 2008 року не має, тому у задоволенні цих позовних вимог ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ "КБ "ПРИВАТБАНК" підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 2 927,04 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню, відповідно до п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ст. 309, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 серпня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором №1/273-МК від 23 липня 2008 року, станом на 28 серпня 2012 року у розмірі 259 617,16 долари США, яка відповідно до курсу НБУ 1 долар - 7,99 грн., еквівалентна 2 074 341,11 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 121 376,27 долари США, що еквівалентно 969 796,40 грн., заборгованості за відсотками - 112 623,87 долари США, що еквівалентно 899 864,72 грн., заборгованості з пені - 25 617,02 долари США, що еквівалентно 204 679,99 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерко товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 2 927,04 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: