АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Соколової В.В., Побірченко Т.І.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення, усунення перешкод в користуванні власністю, стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення, усунення перешкод в користуванні власністю, стягнення матеріальної шкоди задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою АДРЕСА_1, який є співвласником вказаної квартири та залежних від нього осіб, не чинити перешкод ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2, яка є співвласником квартири, у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою АДРЕСА_1, який є співвласником вказаної квартири та залежних від нього осіб, надати ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2, яка є співвласником квартири, ключі від квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 судові витрати у розмірі 243,60 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині зобов'язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні жилим приміщенням та надання ключів від квартири АДРЕСА_1. В іншій частині рішення суду просив залишити без змін.

№ апеляційного провадження: № 22 -ц/796/4138/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Величко Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
На думку апелянта, суд не взяв до уваги відсутність у ОСОБА_2 доказів, які підтверджують її право власності на спірну квартиру, а також не враховано причин його розлучення з позивачкою внаслідок аморального способу життя останньої, а також відсутність її наміру вирішити спір мирним шляхом.

ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважала, що спір вирішений судом правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.07.2014 року, ОСОБА_2 є власником 61/100 частки, а ОСОБА_1 - власником 39/100 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с.4-5, 46-48).

Відповідно до довідки форми №3, виданої 01.07.2014 року за №159 ТОВ «Явір-Житлобуд-2», в квартирі АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 (власник особового рахунку, його дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також ОСОБА_6) (а.с.86).

Згідно замовлень КВ -2014 №68292 від 16.07.2014 року та 25.11.2014 року, ОСОБА_2 є замовником послуг у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна щодо виходу техніка, обстеження та виготовлення технічної документації на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6).

Листами від 24.07.2014 року та 19.12.2014 року Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна повідомило замовника ОСОБА_2 про неможливість виконання замовлень щодо обстеження квартири у зв'язку з відсутністю доступу до неї інженера з боку її мешканців (а.с.13, 66).

ОСОБА_2 порушила перед судом питання про вселення до квартири АДРЕСА_1, про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зобов'язання відповідача ОСОБА_1 не перешкоджати їй у користуванні зазначеною квартирою та передачі ключів від квартири, а також про стягнення суми матеріальних втрат в розмірі 900 грн., які складаються із варт ості проїзду з міста Львова до міста Києва та оплати послуг Київського міського БТІ.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2, частково задовольнивши їх.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не має можливості користуватися своєю власністю, відповідач вчиняє дії, що перешкоджають позивачу користуватись належною їй частиною квартири, зокрема, вчиняти дії щодо оформлення та реєстрації права власності, яке виникло на підставі рішення суду, судом першої інстанції правомірно задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення ОСОБА_1 перешкод ОСОБА_2, у користуванні квартирою та зобов'язання відповідача передати позивачці ключі від квартири, більша частина якої належить їй на праві власності.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на 61/100 частки квартири АДРЕСА_1 виникло у ОСОБА_2 на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2014 року, а тому колегія суддів відхиляє посилання апелянта на відсутність доказів, які підтверджують у ОСОБА_2 право власності на спірну квартиру.

Доводи апеляційної скарги про не врахування судом причин розлучення відповідача з позивачкою внаслідок її аморального способу життя, а також відсутність її наміру вирішити спір мирним шляхом не можуть бути взяті до уваги, оскільки не мають значення для вирішення зазначеного спору.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 та стягнення з відповідача матеріальних витрат сторонами не оскаржено і відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України колегією суддів не перевіряється.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: В.В. Соколова

Т.І. Побірченко