АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/1659/15 Головуючий: 1 інстанції
Справа: № 637/697/13-ц Островська Н.І. Категорія: земельні Доповідач: Даниленко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Каменської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Куйбишево» про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з вищезазначеним позовом, у якому вказував на те, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 990352, виданого відділом Держкомзему у Шевченківському районі Харківської області 27 грудня 2012 року, він є власником земельної ділянки площею 3,1522 га. сільськогосподарського призначення, що розташована на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області.

Крім того, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ № 990350, виданого відділом Держкомзему у Шевченківському районі Харківської області 27 грудня 2012 року, йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,3938 га. сільськогосподарського призначення, розташована на території тієї ж Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області.

Одержавши Державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки, він вирішив самостійно використовувати їх за прямим призначенням, а саме: вирощування зернових культур.

Але, при огляді цих земельних ділянок позивач виявив, що вони використовуються відповідачем - СТОВ «Куйбишево» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Враховуючи ці обставини, він звернувся з листом до керівництва СТОВ «Куйбишево» про повернення йому земельних ділянок, власником яких він є.

Однак, листом директора СТОВ «Куйбишево» від 25.12.2012 року йому було відмовлено в поверненні землі з повідомленням про те, що існує договір оренди землі, укладений між цим підприємством та покійною матір'ю позивача.

Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_2 просив суд з метою захисту його прав як землевласника витребувати з володіння СТОВ «Куйбишево» вищезазначені земельні ділянки та повернути йому.

Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 23.07.2013 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним вище позовом ОСОБА_2

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 07 травня 2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02 липня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені.

Суд зобов'язав відповідача - СТОВ «Куйбишево» повернути позивачу земельні ділянки площею 3,1522 га. та 2,3938 га., розташовані на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, які належать йому на підставі Державних актів про право власності на землю серії ЯМ № 990352 та серії ЯМ № 990352, відповідно.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 23.07.2013 року та ухвала Апеляційного суду Харківської області від 02 липня 2014 року були скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду Харківської області Островської Н.І. від 22 жовтня 2014 року цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до СТОВ «Куйбишево» про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння була прийнята до свого провадження та призначено її до розгляду в судовому засіданні по суті заявлених позовних вимог.

Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, в зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

В апеляційній скарзі позивача ОСОБА_2 ставиться питання про скасування зазначеної ухвали районного суду, як необґрунтованої й такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направлення справи до того ж суду першої інстанції для подальшого її розгляду по суті.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що про час та місце судових засідань, призначених по справі, він не повідомлявся й судових повісток про виклик до суду не отримував, а тому суд першої інстанції безпідставно залишив його позовну заяву без розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали районного суду відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Повноваження апеляційного суду визначені у статті 307 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктами 3, 4 частини 1 статті 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема є:

- невідповідність висновків суду обставинам справи;

- порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду, районний суд виходив із того, що у судові засідання, призначені на 29.10.2014 року, 25.11.2014 року, 04.12.2014 року, 16.12.2014 року, а також 25.12.2014 року позивач не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив і заяви про розгляд справи за його відсутністю не подавав.

Крім, того суд першої інстанції послався й на те, що за 29.10.2014 року та 25.11.2014 року в матеріалах справи відсутні відомості про вручення позивачу судових повісток. За 04.12.2014 року та 16.12.2014 року судові повістки, направлені на адресу позивача, були повернені поштовим відділенням до суду не врученими за спливом терміну їх зберігання. При цьому, судову повістку про виклик в судове засідання, призначене на 25 грудня 2014 року позивач ОСОБА_2 отримав особисто, про що свідчить зворотне повідомлення про її вручення, проте у судове засідання так і не прибув, що є підставою для залишення його позову без розгляду.

Однак, із таким висновком районного суду судова колегія погодитись не може, оскільки цей висновок є помилковим і таким, що не ґрунтується на законі.

Однією із суттєвих гарантій реалізації учасниками цивільних процесуальних правовідносин права на особисту участь у процесі є їх поінформованість про час та місце судового розгляду або вчинення окремої процесуальної дії. Доведення цієї інформації, зокрема до осіб, які беруть участь у справі, є необхідною умовою проведення судового розгляду (вчинення окремої процесуальної дії) і тому становить обов'язок суду.

Так, відповідно до ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (ч. 4 ст. ст. 74 ЦПК України).

За приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом із копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час та місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Згідно ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Такі ж наслідки неявки позивача в судове засідання передбачені й пунктом 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Відповідно до вказаної правової норми суд постановлює ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Отже, суд вправі залишити заяву без розгляду за наявності всіх перелічених вище умов, у їх сукупності, а саме:

- позивача належним чином було повідомлено про час і місце розгляду справи;

- він повторно, тобто двічі поспіль, не з'явився в судове засідання;

- від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, судові засідання з її розгляду призначалися судом першої інстанції на 29.10.2014 року, 25.11.2014 року, 04.12.2014 року, 16.12.2014 року та 25.12.2014 року.

При цьому, як свідчать матеріали справи, позивач ОСОБА_2, дійсно не з'явився в судове засідання, призначене судом першої інстанції на 10 год. 30 хв. 25 грудня 2014 року, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, про що свідчить розписка останнього про вручення йому судової повістки про виклик до суду (а.с. 57, 58).

Однак, в матеріалах цивільної справи відсутні дані на підтвердження того, що позивач ОСОБА_2 взагалі будь-яким чином повідомлявся судом про час та місце попереднього судового засідання, призначеного на 16.12.2014 року.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, ухвала Шевченківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду не може бути визнана обґрунтованою й такою, що постановлена з дотриманням вимог процесуального закону, позаяк єдина неявка позивача в судове засідання не є підставою для застосування судом наслідків, передбачених ч. 3 ст. 169 та п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, а тому судова колегія вважає за необхідне на підставі п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України скасувати це судове рішення та направити справу до того ж суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року - скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Куйбишево» про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння направити до того ж суду 1-ї інстанції для продовження її розгляду по суті.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: