22-ц/775/463/2015(м)
Головуючий у 1-й інстанції Копилова Л.В. Категорія 81
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого - Сороки Г.П.

суддів - Гаврилової Г.Л., Бугрим Л.М.

при секретарі - Меркуловій Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця, зацікавлена особа Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

22 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця, зацікавлена особа Орджонікідзевський відділ державно виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції (далі Орджонікідзевський ВДВС) та просила визнати неправомірними дії Орджонікідзевського ВДВС в особі начальника ОСОБА_3 та працівників, які проводили примусове виселення; визнати неправомірними дії працівників Орджонікідзевського ВДВС по вилученню речей, документів, матеріалів позовів та грошових коштів.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 26.06.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області на виконання рішення від 11 квітня 2014 року про часткове задоволення позовну ОСОБА_4 до неї про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення її з квартир № 12 будинку № 18 по бульварі 50 років Жовтня в м. Маріуполі Донецької області був виданий виконавчий лист. 15 липня 2014 року вона отримала постанову державного виконавця про відкриття виконавче провадження на виконання цього виконавчого листа. У звязку з тим, що за її зверненнями судом розглядались справи про перегляд рішення суду за новоявленими обставинами, про відстрочку виконання рішення, а також справи про визнання заповіту недійсним, вона зверталась до державного виконавця із заявами про відкладення виконавчих дій, надавала державному виконавцю копії ухвал суду про відкриття цивільних справ, даних про відкладення розгляду цих справ, останні на 13.11.2014 року та на 16.12.2014 року. Після отримання постанови державного виконавця від 18.09.2014 року про відкладення виконавчих дій вона з Орджонікідзевського ВДВС ніяких повідомлень про щодо проведення дій по виселенню не отримувала.

Примусове виселення 15.12.2014 року проведено без повідомлення її про проведення примусового виселення, виламавши двері до квартири та провівши виселення у її відсутності. Про дії державного виконавця вона дізналась 15.12.2014 року по телефону від сусідів. Коли прибула на місце, то працівники ВДВС її не впустили в квартиру, відмовились надати акт опису майна, не надали документів про примусове виселення, відмовились передати їй майно. Вона залишилась без речей, без грошей, без документів та без житла, оскільки все було вилучено працівниками ВДВС. Під час її виселення у неї з квартири зникли гроші у сумі 50 000грн, 3000 доларів США, документи, матеріали судових справ та деякі особисті речі. Такі дії працівників ВДВС вважає незаконними.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2015 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця, зацікавлена особа Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, відмовлено.

Ухвалою цього ж суду від 11 березня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про розяснення ухвали суду від 27 лютого 2015 року відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду від 27 лютого 2015 року, посилаючись на неповноту зясування обстави, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду від 27 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу в повному обсязі .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_5, які доводи апеляційної скарги підтримали, просили апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення скарги, заперечення представника Орджонікідзевського ВДВС ОСОБА_6, яка просила апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно вимог ст.312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: 1) відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без зміни, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону; 2) змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування; 3) скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції встановив, що на виконанні у ВДВС Орджонікідзевського району з 02.07.2014року перебував виконавчий лист 2/265/12/2014 від 26.06.2014 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполі Донецької області про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 11.04.2014 року, що набрало законної сили.

Виконавче провадження було відкрито постановою державного виконавця від 04.07.2014 року, якою боржнику надано 15-денний строк з дня отримання постанови для добровільного виселення.

У визначений державним виконавцем строк добровільно рішення не було виконане та не виконане у строк до 05.08.2014 року на підставі листа державного виконавця від 30.07.2014 року, про що був складений акт.

18.09.2014 року провадження виконавчих дій було відкладено у звязку з неотриманням боржником листа державного виконавця від 12.09.2014 року про призначення дати примусового виконання рішення.

02.12.2014 року на імя боржника ОСОБА_2, стягувача ОСОБА_4, правоохоронним органам та комунальному підприємству державним виконавцем було надіслано лист, про те, що, 15.12.2014 року о 10:00 годині буде здійснено примусове виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2, з розясненням, що відсутність боржника, повідомленого про день та час виселення, не є перешкодою для проведення виконавчих дій, а саме виселення ОСОБА_2 з вищевказаного житлового приміщення, з демонтажем дверей, описом майна в разі відсутності боржника. (а.с.26). Вказаний лист було надіслано на імя ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням 03.12.2014 року. Згідно повідомлення про вручення листа ОСОБА_2 його отримала 25.12.2014 року (а.с.76).

Примусове виселення ОСОБА_2 здійснено 15.12.2014 року у присутності понятих за сприянням органів внутрішніх справ та представником комунального закладу, з описом майна та зміною вхідної двері, так як у назначений день та час боржник була відсутня за адресою. Описане майно було передано для відповідального зберігання стягувачу ОСОБА_4, який був попереджений про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, про що було складено акт опису та арешту майна № 20 від 15.12.2014 року. (а.с.56-71)

29.12.2014 року старшим державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у звязку з виконанням рішення суду та повернено виконавчий документ до суду (а.с.74).

З урахуванням таких обставин суд першої інстанції дійшов до висновку, що при проведенні примусового виконання рішення суду про виселення ОСОБА_2 з квартири та складання акту опису її майна державним виконавцем не допущено порушень вимог закону, тому у задоволенні скарги відмовив.

Однак, з такими висновками суду колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведених в п.п.3,5,13,17,18 постанови №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 вказаного Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12 вказаного Закону).

Субєктом оскарження може бути державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у ст.3 Закону України «Про державну виконавчу службу».

Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини 7 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

При розгляді таких скарг суд має керуватися положеннями ЦПК, в тому числі і ст.ст.26,27,45 ЦПК щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обовязків.

Сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь у справі як заявник, а інші учасники виконавчого провадження, прав і обовязків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби розглядаються за загальними правилами ЦПК за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам ст.ст.210,213,387 ЦПК України.

Між тим, зі справи вбачається, що, вирішуючи справу, суд першої інстанції на наведені вимоги належної уваги не звернув.

В своїй скарзі ОСОБА_2 просила: 1) визнати дії Державної виконавчої служби Орджонікідзхевського району м.Маріуполя в особі ОСОБА_3 та працівників, які проводили примусове виселення неправомірними; 2) визнати дії працівників Державної виконавчої служби Орджонікідзевського району м.Маріуполя по вилученні речей, документів, матеріалів позовів і грошових коштів неправомірними. При цьому у скарзі ОСОБА_2 не вказала хто конкретно із працівників Орджонікідзевського ВДВС та які її права порушив, в чому ці порушення виражаються щодо дій конкретної посадової особи ДВС, які дії та якої посадової особи слід визнати неправомірними та у який спосіб вона вважає підлягають поновленню її порушені права.

У скарзі також заявниця просила суд в порядку підготовки справи до розгляду витребувати з Орджонікідзевського ВДВС відомості щодо прізвищ працівників, які приймали участь у примусовому виселенні її з квартири, складали акт опису майна, щодо понятих, у присутності яких проводились ці дії, також витребувати акт опису та арешту майна, виконавче провадження, інші документи щодо проведення примусового виселення, викликати та допитати свідками понятих (1-2).

Як вбачається зі справи, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду суд першої інстанції на зміст заявлених ОСОБА_2 вимог належної уваги не звернув, не зясував які конкретно дії якої посадової особи Орджонікідзевського ВДВС вона просить визнати неправомірними та в чому полягає неправомірність цих дій конкретного працівника ДВС, не залучив цих осіб до участі у справі, хоча заявлені вимоги стосуються їх прав та обовязків. Також не залучив до участі у справі начальника Орджонікідзевського ВДВС, щодо якого безпосередньо заявлено вимоги, та стягувача ОСОБА_4, прав та інтересів якого стосуються вимоги заявниці.

При вирішенні питання про відкриття провадження та призначення справи до розгляду судом також не було вирішено клопотання заявниці про витребування письмових доказів, виконавче провадження не витребувано та не досліджено. Також судом не досліджувались і у справі відсутні виконавчий лист, постанова про відкриття виконавчого провадження.

В ході розгляду справи заявниця та її представник неодноразово наполягали на витребуванні доказів, в тому числі і виконавчого провадження, виклику та допиту свідків на підтвердження доводів скарги, подаючи письмові клопотання та усно в судовому засіданні (а.с.22-24,44-45,89,102-103,116-121). Однак, в ході розгляду справи ці клопотання про витребуванню письмових доказів та виклику свідків не були належним чином вирішені, свідок, який зявився у судове засідання 22.01.2015 року, допитаний не був і згідно журналу судового засідання питання про його допит не обговорювалось (а.с.79-80), а в день ухвалення рішення в допиті свідків було відмовлено з посиланням на порушення порядку подання доказів (а.с.122).

Не були зясовані судом доводи заявниці про те, що при здійснені примусового виселення приймали участь ряд інших державних виконавців, які не зазначені в акті опису майна, що не все майно включено в акт опису, що з квартири зникло ряд майна, грошові кошти, документи.

В апеляційному суді ОСОБА_2 пояснила, що клопотання про витребування та дослідження виконавчого провадження, допит свідків вона заявляла для підтвердження її доводів щодо неправомірності проведення примусового виселення у її відсутності та прийняття участі в проведенні примусового виселення інших державних виконавців, відмови державним виконавцем у допуску її до участі в проведенні виселення та передачі належного їй майна безпосередньо їй. Також пояснювала, що після встановлення даних щодо інших державних виконавців, що приймали участь при здійсненні виселення, але не внесені в акт опису майна, вона мала намір уточнити свої вимоги щодо неправомірності дій посадових осіб державної виконавчої служби.

Представник Орджонікідзевського ВДВС ОСОБА_6 в суді першої інстанції та в апеляційному суді не заперечувала, що при здійсненні примусового виселення заявниці 15.12.2014 року приймали участь в огляді, описі та оцінці майна інші 6 державних виконавців.

В апеляційному суді представник Орджонікідзевського ВДВС також пояснила, що огляд майна, опис майна та складання акту опису майна проводила вона та інші державні виконавці, які акт опису майна не підписували, оскільки були залучені до цих дій усно без будь-якого письмового розпорядження чи постанови. Також пояснила, що в акт опису включено не все майно, що додатково складались окремі акти про проникнення до квартири, про опечатування кладової, ніші, туалету, ванної, балкону та однієї із жилих кімнат без опису майна, яке в цих приміщеннях знаходилось; що ці акти ОСОБА_2 не видавались. На запит суду першої інстанції надавались документи, які суд просив, а виконавче провадження суд не досліджував.

Із дослідженого виконавчого провадження в апеляційному суді вбачається наявність окремих актів проникнення до житла, опечатування майна боржниці та ряд інших документів щодо проведення примусового виселення боржниці, які судом першої інстанції не досліджувались та правова оцінка яким судом не дана, хоча це має значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки судом неповно зясовані обставини справи, що мають значення для справи, доводи заявниці повно не зясовані та не перевірені доказами, не вирішено питання про коло осіб, прав та інтересів яких стосуються заявлені ОСОБА_7 у скарзі вимоги, та які підлягають залученню до участі у справі у якості заінтересованих осіб, справу розглянуто з порушенням процесуального закону, тому ухвала суду не може бути визнана законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд скарги.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.307,312, 313,314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : Сорока Г.П.

Судді : Гаврилова Г.Л.

ОСОБА_8