Справа № 199/6941/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17 квітня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Яншиній Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про стягнення заборгованості по аліментах та пені за несплату аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по аліментах та пені за несплату аліментів.

Позивачка в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона з 03 липня 1987 року по 18 червня 2001 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2. Від спільного життя мають повнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у свідоцтві про народження якої батьком вказаний відповідач. Згідно з постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2000 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 15.05.2000 року до повноліття дитини.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2007 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 250 гривень щомісяця, на період навчання у Національному гірничому університеті, починаючи стягнення з 11.09.2006 року по 30.06.2010 року.

Позивачка зазначає, що відповідач постійно ухиляється від сплати аліментів, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно з довідками Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції заборгованість за періоди з 27.05.2003 року по 27.05.2006 року складає 5872 гривні 81 копійка; з 11.09.2006 року по 01.05.2009 року 8000 гривень; з 01.05.2009 року по 01.07.2010 року - 5382 гривні 22 копійки, а всього заборгованість станом на 14.04.2015 року складає 21986,79 гривень, яку позивачка просила стягнути з відповідача на її користь, а також 3% річних від суми заборгованості у розмірі 1732,95 грн.

Відповідно до ст.196 Сімейного Кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Всього пеня за несплату аліментів в сумі 19255 гривень 03 копійки за період з 27.05.2003 року по 01.02.2010 року становить 177277 гривень 56 копійок, яку позивачка також просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь.

Позивачка у судовому засіданні підтримала у повному обсязі та додатково пояснила, що постановою суду від 22.05.2000 року з відповідача стягнуті аліменти та виконавчий лист Красногвардійським відділом ДВС був направлений за місцем роботи ОСОБА_4 У 2003 році виконавчий лист був направлений до АНД відділу ДВС. Після її звернення до державного виконавця у 2009 році їй повідомили про те, що виконавчий лист було втрачено, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутись до АНД суду для отримання дублікату виконавчого листа, який був пред'явлений до АНД відділу ДВС 15.05.2009 року. Згідно з розрахунком державного виконавця АНД відділу ДВС заборгованість по аліментам на день повноліття ОСОБА_3 27.05.2006 року становить 10486,79 грн. У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 з 2000 року ухилявся від сплати аліментів, позивачка ОСОБА_1 просила стягнути на її користь заборгованість по аліментам за виконавчим листом 12-98/2000 - 10486,79 грн. та за виконавчим листом 2-830/07 - 11250,00 грн., а також пеню згідно з наданим розрахунком.

Представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, пояснення надав, аналогічні викладеним у позовні заяві.

Представник відповідача ОСОБА_6 позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по аліментам визнала частково, посилаючись на те, що дублікат виконавчого листа був пред'явлений до виконання лише 15 травня 2009 року, а відповідно до ч.1 ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Відповідач протягом тривалого часу добровільно сплачував аліменти шляхом переказу грошових коштів через Укрпошту, від державних виконавців не переховувався, з 2009 року ОСОБА_2 періодично знаходиться на лікуванні у місцевих лікарнях, а у 2012 році йому було встановлено 3 групу інвалідності, єдиним його доходом є пенсія по інвалідності 949,00 грн., у зв'язку з чим просила зменшити розмір пені.

Представник третьої особи Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просив розглянути справу у його відсутність та винести рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 03 липня 1987 року по 18 червня 2001 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2. Від спільного життя мають повнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у свідоцтві про народження якої батьком вказаний відповідач. Згідно з рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2000 року ОСОБА_2 повинен був сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 15.05.2000 року до повноліття дитини.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2007 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 250 гривень щомісяця, на період навчання у Національному гірничому університеті, починаючи стягнення з 11.09.2006 року по 30.06.2010 року.

Відповідач нерегулярно сплачував аліменти за вказаними судовими рішеннями у зв'язку з чим за даними матеріалів виконавчого провадження станом на 15.05.2014 року заборгованість за виконавчим листом 2-830/07 складає 11250,00 грн., та за виконавчим листом 12-98/2000 складає 10486,79 грн.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №12846562 державним виконавцем вжито заходів щодо звернення стягнення на майно боржника, а саме: 14.07.2014 року складена акт опису і арешту майна 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, також матеріали виконавчого провадження містять звіт про оцінку даного майна.

Вказана заборгованість нарахована державним виконавцем в рамках виконання двох виконавчих проваджень, дії державного виконавця щодо розрахунку розмірі заборгованості по аліментах сторонами не оскаржувались, державним виконавцем здійснюються всі необхідні виконавчі дії щодо стягнення заборгованості, зокрема реалізація належного відповідачу нерухомого майна, тому суд вважає, що відсутні правові підстави для повторного стягнення вказаної заборгованості рішенням суду і вважає в цій частині в позові ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до ст.196 Сімейного Кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

В силу ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд часково погоджується з наданим позивачкою розрахунком пені, оскільки розрахунок пеня позивачкою наданий починаючи з 2003 року, в той час коли КпроШС України не передбачав стягнення пені за несплату аліментів. З урахуванням стану здоров'я ОСОБА_2, встановлення йому третьої групи інвалідності, відсутності простійного заробітку та отримання пенсії по інвалідності у розмірі 949,00 грн. щомісячно, суд вважає зменшити розмір пені та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки 50000,00 гривень неустойки за несвоєчасну сплату аліментів. Також суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки 300 гривень за правову допомогу та 100,00 гривень судових витрат.

З відповідача також підлягає стягненню 504,00 гривень судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 194, 196 СК України, ст. 551 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про стягнення заборгованості по аліментах та пені за несплату аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 50000,00 гривень, 300,00 гривень за правову допомогу та 100,00 гривень витрат по справі, а всього 50400 (п'ятдесят тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 504,00 гривні судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: