АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/9636/13-ц 22-ц/774/1503/К/15
Справа № 212/9636/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1503/К/15 суддя Чайкін І.Б.
Категорія 39 Суддя-доповідач ОСОБА_1
22 жовтня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.
при секретарі: Петренко К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі за власною ініціативою питання про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 03 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання заповіту недійсним, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_5, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом.
Особи, які беруть участь у розгляді справи:
представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7, -
В С Т А Н О В И Л А :
У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що 31 березня 2013 року померла його мати ОСОБА_8, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та повідомлено про те, що померла за життя склала заповіт від 28.01.2012 року, яким заповіла спадкове майно невістці ОСОБА_2
Посилаючись на те, що померла ОСОБА_8 страждала на психічний розлад здоров`я та, на момент складання заповіту 28 січня 2012 року, не могла усвідомлювати свої дії, просив суд: визнати недійсним заповіт ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2, посвідчений 28 січня 2012 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим номером 164.
У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_8 та її чоловікові ОСОБА_9
ОСОБА_9 помер 30 вересня 2011 року та його часка квартири перейшла до онука ОСОБА_9 ОСОБА_6 на підставі заповіту, однак непрацездатна дружина померлого ОСОБА_8 має право на обовязкову частку у спадщині, яку не встигла оформити за життя.
Посилаючись на те, що вона є єдиною спадкоємицею померлої ОСОБА_8 за заповітом, уточнивши позовні вимоги, просила суд: визнати за нею право власності на 7/12 частин трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, розташованої на другому поверсі пятиповерхового будинку, загальною площею 58,41 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, померлої 31 березня 2013 року.
Ухвалою суду від 26 березня 2014 року позови обєднано в одне провадження.
Ухвалою суду від 14 серпня 2014 року залучено до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_6
Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 03 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним заповіт ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2, посвідчений 28 січня 2012 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим №164.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржила зазначене судове рішення в апеляційному порядку.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року задоволено апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 03 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 7/12 частин трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2, розташованої на другому поверсі пятиповерхового будинку, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, померлої 31 березня 2013 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Ухвалюючи рішення по справі, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку в резолютивній частині рішення про визнання за ОСОБА_2 права власності на 7/12 частин трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2, не зазначивши ані жилої, ані загальної площі даної квартири.

Виходячи із зазначеного, та зважаючи на пояснення представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_7, яка не заперечувала проти внесення до рішення суду відомостей про площу квартири, колегія суддів вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Доповнити абзац пятий резолютивної частини рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання заповіту недійсним, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_5, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом.

Зазначити, що за ОСОБА_2 визнаноправо власності на 7/12 частин трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2, розташованої на другому поверсі пятиповерхового будинку, загальною площею 58,41 кв.м., жилою площею 35,8 кв.м.

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: