Справа №: 343/2888/14-ц
Провадження №: 2/0343/65/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 березня 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Керніцького І. І.,

секретаря - Оленюк Т. В.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - районний відділ державної виконавчої служби Мукачівського міського управління юстиції про визнання права власності та зняття арешту з майна,-

в с т а н о в и в :

Позивач просить суд постановити рішення, яким визнати за ним, ОСОБА_1 права власності на автомобіль "OPEL CORSA", 2001 року випуску, білого кольору, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1, тип ТЗ комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований у Калушському МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України Івано - Франківської області 14 березня 2006 року та про зняття арешту з автомобіля "OPEL CORS А",2001 року випуску, білого кольору, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1, тип ТЗ комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований у Калушському МРЕВ ДАІ ТУ УМВС України Івано-Франківської області 14 березня 2006 року, що був накладений за постановою відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції по виконавчому провадженню ВП 44388525.

Свої вимоги мотивує тим, що 01 жовтня 2011 року він купив у ОСОБА_2 автомобіль марки "OPEL CORSA", 2001 року випуску, білого кольору, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1, тип ТЗ комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований у Калушському МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України Івано - Франківської області 14 березня 2006 року. У підтвердження куплі продажу автомобіля була заключна письмова угода про продаж машини за 30000 (тридцять тисяч) грн. Із-за відсутності у нього грошових коштів в момент купівлі автомобіля, що необхідні йому були для зняття його з обліку в Калушському МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України Івано - Франківської області того ж дня він не зміг перереєструвати транспортний засіб відповідно до п.6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, де зазначається, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційних підрозділах Державтоінспекції. Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. Отже транспортний засіб реєструється виключно на власника за письмовою заявою. Для надання дозволу на використання транспортного засобу власник просто передає Свідоцтво про реєстрацію особі, яка буде керувати транспортним засобом, що і було зроблено ОСОБА_2. 20.10.2014 року його автомобіль на посту № 3 (Гриців) було затримано співробітниками взводу з обслуговування стаціонарного посту № 3 роти ДПС УДАІ УМВС України в Хмельницькій області на направлено на арешт майданчик, при цьому було складено протокол огляду та затримання транспорту. При затриманні автомобіля співробітник ДАІ посилався на постанову державного виконавця відділу ДВС Долинського РУЮ про арешт належного вищезазначеного автомобіля. Після цього він звернувся до державної виконавчої служби Долинського районного управлінння юстиції з приводу накладення арешту на його автомобіль, де він отримав пояснення, що відповідач ОСОБА_2 має борг перед громадянином ОСОБА_3 і в подальшому виконавче провадження № 44388525 передано до районного відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайоного управління юстиції), а у звязку з тим, що він не встиг переоформити асвтомобіль на своє прізвище, на нього накладено арешт. З огляду на вищевикладене, він вважає, що автомобіль марки "OPEL CORSA", 2001 року випуску, білого кольору, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1, тип ТЗ комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований у Калушському МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України Івано- Франківської області 14 березня 2006 року належить йому, відповідач ніколи ніяких претензій до нього не пред'являв, на момент продажу автомобіля в обтяжені він не був, не перебував у розшуку, тривалий час він вільно ним користувався, ремонтував, щорічно сплачував обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і ОСОБА_2 його права власності на автомобіль не оспорював тощо. Враховуючи вищезазначені обставини, з посиланням на цивільне законодавство України він вважає, що набув право власності на вказаний вище автомобіль на законних підставах, оскільки відповідач ОСОБА_2 передав його шляхом вчинення правочину, передав реєстраційні документи на автомобіль, недійсність правочину не оспорюється сторонами, а також враховуючи те, що автомобіль, тобто майно набуте до накладення арешту відділом держаної виконавчої служби. Всі необхідні документи, докази на які іде посилання будуть надані в оригіналі в процесі судового засідання для огляду.?

Позивач в судове засідання не прибув, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив справу розглянути в його відсутності.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не прибули, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи були повідомлені судом неодноразово, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення поштового відправлення.

З урахуванням цих обставин було вирішено перейти до заочного розгляду справи.

Суд, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Зокрема, позовна вимога щодо визнання за позивачем права власності на транспортний засіб не підлягає до задоволення з урахуванням наступних обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст. 655 даного кодексу, за договором купівлі-продажу продавець передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність покупцеві, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і заплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації.

Відповідно до протоколу огляду та затримання транспортного засобу від 20.10.2014 року, складеного працівником взводу з обслуговування стаціонарного посту № 3 роти ДПС УДАІ УМВС України в Хмельницькій області Якимчук А.А., водій: ОСОБА_1, відбувся огляд та затримання легкового автомобіля "OPEL CORSA", шассі НОМЕР_1, рік випуску 2001, реєстраційний знак НОМЕР_2.

Згідно акту опису та арешту майна від 05.11.2014 року проведено опис та накладено арешт на транспортний засіб "OPEL CORSA", д.н. НОМЕР_2 та передедано на відповідальне зберігання ОСОБА_1

Копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 свідчить про те, що ОСОБА_2 власник легкового автомобіля "OPEL CORSA", шассі НОМЕР_1, рік випуску 2001, реєстраційний знак НОМЕР_2.

Позивач просить визнати за ним право власності на автомобіль, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що фактично між ним та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, за яким останній передав йому автомобіль, а він сплатила гроші за цей автомобіль.

Як вбачається з матеріалів справи та копії договору купівлі-продажу від 01.10.2011 року, ОСОБА_2 01.10.2011 року продав автомобіль "OPEL CORSA", рік випуску 2001, реєстраційний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 за 30 000 гривень.

Однак, суд критично оцінює дані пояснення, оскільки договір купівлі-продажу автомобіля повинен укладатися в письмовій формі і тягне за собою перереєстрацію власника автомобіля.

Торгівля транспортними засобами здійснюється відповідно до Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року N 1200, які були чинними на момент видачі довіреності.

Відтак, видачу довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.

Наведений висновок узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що висловлена у листі від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав", в п.2 якого зазначено, що нерідко суди визнають дійсними договори купівлі-продажу та право власності на автомобілі на підставі виданих їх власниками довіреностей іншим особам з правом користування та повного розпорядження автомобілем або на підставі розписок про отримання власником грошової суми за проданий автомобіль. При цьому суди залишають поза увагою вимоги пункту 3 частини першої статті 208 ЦК щодо необхідності вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, постанову Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", яка також передбачає письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів. А відповідно до пункту 4 зазначеної постанови перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Крім того, судами не перевіряється і не враховується та обставина, що в деяких випадках такі угоди укладаються з метою уникнення відповідальності за кредитними та іншими борговими зобов'язаннями.

Така ж позиція висловлена і в ухвалі Верховного Суду України від 31.08.2011 року в справі № 6-51076св10.

Виходячи з наведеного суд вважає, що підстав для визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль немає.

Що стосується позовної вимоги в частині зняття арешту з автомобіля. що був накладений на підставі постанови відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції, то і ця вимога не підлягає до задоволення, при цьому суд керуються наступним.

Згідно статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Відмовивши позивачу в визнання за ним права власності на транспортний засіб на який накладено арешт, суд вважає, що оскільки позивач не є власником арештованого майна в даному випадку він не вправі звертатися з вимогою про виключення з-під арешту майна, яке йому не належить.

На підставі викладеного, ст.ст. 206,237,240-245,328,655 ЦК України, Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року N 1200, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - районний відділ державної виконавчої служби Мукачівського міського управління юстиції про визнання права власності та зняття арешту з майна відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідачів, яка повинна бути подана до суду не пізніше десяти днів з часу отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана на протязі десяти днів з часу його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області. Особи, які приймали участь в справі, однак не були присутні підчас проголошення рішення суду, можуть оскаржити рішення суду першої інстанції в такому ж порядку та в такі ж строки з часу отримання копії рішення суду.

Суддя: