Справа № 495/7302/13-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

15 квітня 2015 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово - судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі - Завацькій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1, ПП «Кристал» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставу,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ПП «Кристал» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставу.

В судове засідання представник позивача не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання відповідачка не зявилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення та просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог ТОВ «Вердикт Фінанс».

Представник ПП «Кристал» в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню по наступним підставам.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року позов ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1, ПП «Кристал» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставу був задоволений частково.

З ОСОБА_1, ПП «Кристал» солідарно стягнута заборгованість за кредитом на користь ТОВ «Вердикт Фінанс».

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1301/0906/87-236 від 15.09.2006 року звернення стягнення на предмет застави: автомобіль, який належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу.

З ОСОБА_1, ПП «Кристал» (з кожного окремо) на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» стягнуті судові витрати по сплаті судового збору.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2015 року скасовано заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року в цивільній справі №495/7302/13-ц за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_2 та Приватного підприємства «Кристал» про стягнення заборгованості скасовано.

ОСОБА_1 являється спадкоємцем ОСОБА_2, тому ухвалою суду від 18.11.2014 року ОСОБА_1 як правонаступника залучено до участі в справі як відповідача.

Згідно з п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 вересня 2006 року №1301/0906/87-236, який був укладений між ОСОБА_2 та акціонерно-комерційним банком «ТАС-Комерцбанк». Згідно умов кредитного договору, банк зобов'язувався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 13000 доларів США на строк з 15.09.2006 року до 14.09.2009 рік.

Відповідно до ст.ст.260, 216, 253-255 ЦК України, початок перебігу строку позовної давності почався 15 вересня 2009 року та закінчився 14 вересня 2012 року.

Згідно листа ТОВ „Вердикт Фінанси" надісланого на адресу ОСОБА_2 05.04.2012 року, позивачу відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №11 від 02.02.2012 року, тобто в межах строку позовної давності. Даним листом доводиться відсутність будь-яких перепон для реалізації позивачем свого права в межах строку позовної давності та відсутні підстави для поновлення такого.

Позивач міг пред'явити позов про стягнення заборгованості за кредитним договором лише в межах строку встановленого статтею 257 ЦК України з дня, встановленого для дострокове погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитором - може розглядатися як установлення строку дії договору, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинам. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Як вбачається з копії позовної заяви, вихідний номер такої від 13.06.2013 року, в суд позовна заява подана позивачем 13.09.2013 року, а тому, позовна заява подана до суду з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст.262 ЦК України, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Згідно ст.266 ЦК України, за спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до листа ТОВ «Вердикт Фінанс» надісланого на адресу ОСОБА_2 05.04.2012 року, заборгованість по сплаті пені нарахована за період з 15.09.2006 року до 02.02.2012 рік

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, спеціальна позовна давність в один рік застосовується про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п.31 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вказано, «враховуючи положення п.7 ч.30 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якої минув.

Суд приходить до висновку, що вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1, ПП «Кристал» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставу не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.257-259, 261, 266 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1, ПП «Кристал» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя