Справа № 136/1561/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2015

м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

В складі головуючого судді Мочульської Л. Т.

за участю секретаря Белінської С.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець ЦИВІЛЬНУ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 11 листопада 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 71. Від даного шлюбу подружжя має сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Причиною розпаду сім"ї позивач називає те, що у нього з відповідачкою останнім часом постійно виникають сварки та скандали, на ґрунті різних причин та обставин. Неодноразові спроби налагодити відносини в сім"ї позитивних результатів не дали. Сімейні відносини повинні будуватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, однак між позивачем та ОСОБА_2 цього не має, в результаті чого, позивач вважає, що вони з відповідачкою стали чужими людьми. В зв'язку з чим, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, тому ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб із відповідачкою.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, суду повідомила, що примирення між нею та позивачем не відбулось, однак вона все ж бажає зберегти сім»ю. Зазначила, що у позивача є інша жінка з якою він бажає створити сім»ю. Окрім того, просила після розірвання шлюбу залишити їй набуте у шлюбі прізвище - " ОСОБА_2".

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Суд задовольняє клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.11.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 (а.с.5).

Від даного шлюбу позивач та відповідачка мають сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження НОМЕР_2 (а.с.6) та дочку: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про народження НОМЕР_3 (а.с.7)

Позивач не бажає миритися з відповідачкою, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, суд залишає відповідачці, за її проханням, для подальшого її іменування набуте у шлюбі прізвище - «ОСОБА_2».

У відповідності до ст. 111 СК України судом було вжито заходи щодо примирення подружжя та ухвалою суду від 26.08.2014 року сторонам був наданий шестимісячний строк для примирення. За час наданий судом, сімейні стосунки не відновились, примирення не відбулось.

Тому у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу та наполягає на розлученні, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 6, 10, 11, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст. 105, 110, 112, 113 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

ПОЗОВ ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був зареєстрований 11 листопада 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 71.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище набуте у шлюбі - ОСОБА_2.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили направити до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Після закінчення цього строку рішення набирає законної сили, якщо не надійде апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л.Т. Мочульська