Справа № 654/415/15-ц
Провадження № 2/654/313/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2015 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Ширінської О.Х.,

при секретарі - Слюсар О.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гола Пристань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на відновлення житлового будинку та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася із вище вказаним позовом до ОСОБА_2, який в судовому засіданні підтримала, уточнила і просила задовольнити.

Зокрема у позові ОСОБА_1 зазначила, що у 2002 році вона домовилась про купівлю будинку АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 і на підтвердження угоди передала їй 1000 грн., а ОСОБА_3 передала їй ключі від будинку. Після чого вона почала проживати у вказаному будинку. У серпні 2002 р. ОСОБА_3 померла і належним чином договір купівлі-продажу оформлено не було.

29.06.2006 р. між ОСОБА_4 та нею виникла домовленість про продаж вище вказаного житлового будинку. ОСОБА_4 завірила, що будинок належить їй як спадщина після смерті померлої сестри ОСОБА_3 Із ОСОБА_4 домовилась про купівлю будинку за 2000 грн., які їй передала.

На підтвердження передачі грошей ОСОБА_5 надав розписку від 29.06.2006 р. та від 26.09.2006 р. про отримання коштів.

Рішенням Голопристанського районного суду від 09.07.2014 р. було визнано за нею право власності за набувальною давністю на будинок АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 01.12.2014 р. їй було відмовлено у визнанні права власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 Голопристанського району Херсонської області. В ході апеляційного розгляду справи було встановлено, що спадкоємцем зазначеного будинку після смерті ОСОБА_3 є її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_6, що підтверджується спадковою справою від 19.02.2003 р. Тобто на момент передачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошових коштів за будинок, останні не мали права власності на нього, не могли ним розпорядитися, тобто отримали кошти без відповідної правової підстави.

За час проживання в будинку з 2006 р. нею було здійснене відновлення будинку, приведено його у належний до проживання стан, що підтверджується довідкою Олексіївської сільської ради № 34 від 23.01.2015 р. та свідками. Оскільки будинок був не придатний до проживання після пожежі, прийшлося докладати матеріальних та фізичних зусиль для його відновлення.

В порядку ч. 4 ст. 390 ЦК України вважає, що як добросовісний набувач має право на відшкодування здійснених нею витрат на поліпшення майна у сумі, на яку збільшилась його вартість.

Витрати, понесені на поліпшення спірного будинку, оцінює у розмірі 7000 грн. До вказаною суми включає витрати, пов'язані з ремонтом та обслуговуванням будинку.

Крім того, вважає, що відповідач повинна відшкодувати їй і моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 7000 грн. та полягає у наступному.

Влітку 2014 року, виконуючи поточний ремонт вказаної будівлі, отримала фізичну травму (забій плеча та спини), що потягло за собою наслідки у вигляді онкологічної пухлини та необхідності проходити курс лікування. На сьогодні лікування не закінчене та відповідно до екстреного направлення на стаціонарне лікування, потребує операції для усунення ускладнень.

Оскільки на протязі 13 років вона відновлювала цей будинок, дбала про нього, робила ремонти та втратила здоров'я, має право на відшкодування моральної шкоди.

Вважає, що заподіяна моральна шкода полягає в порушенні її права власності на будинок, через що зазнала немало переживань та страждань, що тримало її у постійній психологічній напрузі.

В судовому засіданні позивач просила задовольнити позов, стягнути з відповідача витрати на відновлення будинку у розмірі 7000 грн. та моральну шкоду у розмірі 7000 грн. Також пояснила, що крім проведення ремонтних робіт, сплачувала за електроенергію, погасила існуючи заборгованість у розмірі 1000 грн. Розписку про сплату 4 000 грн. в рахунок придбання будинку дійсно писала та надала відповідачу, договір оренди на користування будинком з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не укладала.

Відповідач позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні і пояснила, що вона успадкувала спірний будинок після смерті своєї матері ОСОБА_3 Дійсно вона мала намір продати вказаний будинок ОСОБА_1, але остаточної домовленості вони не досягли. ОСОБА_1 надала розписку, в якій зобов'язалась сплати за покупку будинку 4000 грн. ще у 2002 році, але так і не сплатила ці кошти. Крім того, в той же день з ОСОБА_1 було укладено договір оренди вказаного будинку, відповідно до умов якого вона та її брат ОСОБА_6 надали згоду на проживання позивача у будинку та використання земельної ділянки. Позивач з 2002 року проживає у вказаному будинку як наймач. За цей час будь-якої орендної плати від ОСОБА_1 не отримувала, остання проживала безоплатно, використовувала земельну ділянку та насадження які на ній знаходились для власних потреб. Вважає позовні вимоги безпідставними.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, судом були встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_1 з 2002 року проживає у АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 була власником вказаного будинку. Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцями належного їй за життя майна стали її діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_6, які своєчасно прийняли спадщину, спадкова справа 111 за 2003 р., заведена 19.02.2003 р. Першою Херсонською державною нотаріальною конторою.

Згідно договору про поділ спадщини від 28.09.2010 року за домовленістю між спадкоємцями житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 одержала ОСОБА_2

Відповідно до довідок Олексіївської сільської ради № 602 від 22.12.2014 р. та № 34 від 23.01.2015 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 проживали у вказаному будинку, обробляли земельну ділянку, сплачувала земельний податок. З 2008 року ОСОБА_1 зареєстрована у вказаному будинку, разом із ОСОБА_7 проводять у будинку поточні ремонти.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили той факт, що за весь час проживання у вказаному будинку ОСОБА_1 доглядала за будинком, підтримувала його у належному стані, підмазувала стіни глиною, поклеїла шпалери у кімнатах, обробляла город.

Незважаючи на те, що позивач не визнала факт укладення договору оренди вказаного житлового будинку із відповідачем, фактично ОСОБА_1 проживала у будинку як наймач житла. Посилання позивача на те, що вона мала право власності на вказаний житловий будинок є безпідставні.

Відповідно до ст. 776 ЦК України поточний ремонт речі, переданої у найм, проводиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму лише за згодою наймодавця.

Також, до обов'язків наймачів належать: використання приміщень жилих будинків за призначенням, забезпечення збереження жилих і підсобних приміщень будинку та технічного обладнання будинків, дотримання правил пожежної безпеки, вжиття заходів щодо усунення несправностей у будинку власними силами або силами підприємств з обслуговування житла

Суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 проживала у АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті її матері, тобто користувалась вказаним приміщенням та земельною ділянкою, то вона повинна була доглядати за цим майном, зберігати його у належному стані, здійснювати поточний ремонт, сплачувати комунальні послуги, сплачувати за використання електричної енергії, земельний податок, тобто нести поточні витрати як наймач даного приміщення. Тому понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.

Крім того, вимоги про стягнення понесених витрати на ремонтні роботи та здійснені поліпшення у розмірі 7000 грн., позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами, в свою чергу ОСОБА_2, як наймодавець, згоди на проведення поліпшення майна на надавала, тому вказані вимоги є безпідставними та необґрунтованими, такими що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З огляду на вказані норми закону, суд вважає, що позивачем не наведено жодної правової підстави для обгрунтування заявлених вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди. Тому в цій частині позовні вимоги також є безпідставними та необґрунтованими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на вище наведене та керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 179, 209, 212, 213, 215, 217 ЦПК України, ст. ст. 23, 759-763, 776, 778, 1167 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на відновлення житлового будинку та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, шляхом подачі апеляційного скарги через районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя О. Х. Ширінська