АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-Ц-3341/2011р. Головуючий 1 -ї інстанції - Труханович В.В.
Категорія: трудові Доповідач - ШвецоваЛ.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі : головуючого - Швецової Л.А. суддів - Даниленка В.М., Малійської С.М.

при секретарі - Подпрядової В.Г., Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства « Виробничо-технологічного підприємства «Вода» про стягнення виплат при виході на пенсію та за використання винаходів, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» (далі за текстом - КП «ВТГІ «Вода») про стягнення на його користь з відповідача грошової допомоги, у зв'язку з виходом на пенсію на підставі ст.24 Закону України «Про наукову і наукову-технічну діяльність» в розмірі 16 987 грн.; одноразової грошової виплати на підставі п.1 розділу VII Колективного договору КП «ВТП «Вода» в розмірі 10 600 грн.; винагороди за використання винаходу № 50382 за період з вересня 2008 року по грудень 2009 року в розмірі 45 627 грн.; винагороди за використання винаходу № 58879А за період з 01.03.2003р. по 15.11.2008р. в розмірі 26 860 грн.;компенсацію моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ «ХКПВ» де працював на посаді головного конструктора, у вересні 2002 року він оформив наукову пенсію і перейшов на роботу за контрактом в ТОВ «ХКПВ» на посаду головного конструктора. Проте грошової допомоги, як це передбачено Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», йому не було виплачено, оскільки він продовжував працювати за контрактом.

У грудні 2004 року, у зв'язку з реорганізацією та виділом з ТВО «Харківкомунпромвод» підприємства КП «ВТП «Вода» його, як наукового пенсіонера, було переведено на роботу за контрактом на посаду керівника відділу нових розробок та патентоведення в КП «ВТП «Вода».

15 травня 2009 року його було звільнено з КП «ВТП «Вода» у зв'язку зі скороченням штатів. Позивач неодноразово звертався із заявою до керівництва КП «ВТП «Вода» про виплату йому грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію на підставі ст.24 Закону України «Про наукову і наукову-технічну діяльність», але йому було в цьому відмовлено.

Також позивач посилається на те, що адміністрацією КП «ВТП «Вода» йому відмовлено в отриманні одноразової грошової виплати, передбаченої п. 1 розділу VII Колективного договору КП «ВТГІ «Вода».

Відповідно до ст.ст. 9, 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» та згідно з Договором на авторську винагороду за використання винаходу від

30.11.2004 р. та Додатковою угодою до нього від 10.05.2005 р. позивач, як один з авторів винаходу, отримував з листопада 2004 р. від КП «ВТП «Вода» винагороду за використання винаходу №50382 «Спосіб відбору води із водосховища для водопровідної насосної станції першого підйому». З вересня 2008 р. виплата винагороди йому була припинена, нібито за вказівкою генерального директора. За використання винаходу №58879А «Вантажозахоплюючий кліщовий пристрій» позивач, як один з авторів винаходу, взагалі не отримував винагороди від КП «ВТП «Вода» в порушення договору на авторську винагороду за використання винаходу від 31.01.2006 р. Він неодноразово звертався до керівництва КП «ВТП «Вода» із заявами про виплату винагороди за використання винаходів № 50382, № 58879А, на що отримував відповідь про неможливість розгляду його заяви по суті та про необхідність додаткового часу для розгляду.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала та посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, просила відмовити в його задоволенні.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 вересня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до КП «ВТП «Вода» про стягнення виплат при виході на пенсію та за використання винаходів, відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Судова колегія вислухавши доповідь судці, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. З ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для зміни рішення.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що позивачем в судове засідання не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування його позовних вимог.

Однак погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та судом не правильно застосовані норми матеріального права і тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне на підставі п.З, 4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції змінити із наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивач був звільнений з посади головного конструктора відділу головного конструктора об'єднання Харківського територіально виробничого об'єднання комунально-промислового водопостачання

„Харківкомунпромвод" 30.08.2002 року за власним бажання у зв"язку з виходом на наукову пенсію. 09.09.2002 року ОСОБА_2 був прийнятий в Харківське територіально-виробниче об'єднання „Харківкомунпромвод" на посаду головного конструктора на підставі контракту терміном на 1 рік. До 2004 року термін дії контракту з позивачем був продовжений. 01.12.2004 року позивача було прийнято на посаду начальника відділу нових розробок Комунального підприємства „ Виробничо- технологічного підприємства „ Вода" по переводу. 15 травня 2009 року він був звільнений з КП „ВТП „Вода" на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв"язку з скороченням штатів

Судова колегія погоджується з висновком районного суду щодо відмови позивачу у задоволені позовних вимог про виплату грошової допомоги, передбаченої Законом України „ Про наукову і науково-технічну діяльність". Так, ст. 26 вищезазначеного Закону передбачає , що при виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затвердженому Кабінетом Міністрів України, не менше: для чоловіків - 12,5 року; для жінок - 10 років.

З матеріалів справи вбачається, що позивач вийшов на пенсію у 2002 році з ТВО „ХКПВ", правонаступником якого на підставі розпорядження Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради від 29.10.2004 року є ТВО „Харківкомунпромвод", даних про те, що відповідач КП „ВТП „Вода" є правонаступником ТВО „ХКПВ" матеріали справи не містять, таким чином підстав для стягнення грошової допомоги у розмірі 6 місячних посадових окладів станом на 15 травня 2009 року, а саме на час звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП не вбачається. І крім цього посада ОСОБА_2, яку він займав у відповідача не була включена до Переліку посад наукових працівників, що є необхідною умовою згідно ч. 6 ст. 24 Закону України «Про науково- технічну діяльність» для виплати грошової допомоги при виході на пенсію з посади наукового співробітника.

Також судова колегія погоджується з висновком районного суду щодо відмови у виплаті позивачу суми, передбаченої колективним договором при виході на пенсію, оскільки у відповідності до Колективного договору КП «ВТП «Вода» на 2009-2010 роки, право на одноразову грошову виплату в розмірі чотирьохмісячного окладу мають працівники підприємства при виході на пенсію по досягненню віку, враховуючи, що позивач звільнений з КП «ВТП «Вода» не за вказаною в Колективному договорі підставою, то право на отримання одноразової грошової виплати не має.

Що стосується стягнення моральної шкоди, яку позивач мотивував тим, що з вини відповідача тривалий час не може забезпечити собі нормальний рівень життя, втратив нормальні життєві зв"язки, то судова колегія погоджується з висновками районного суду, оскільки, згідно вимогам ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, позивач не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування спричинення йому моральної шкоди.

Що стосується стягнення виплати суми 45 627 грн. - винагороди за використання винаходу № 50382 «Спосіб відбору із водосховища для водопровідної насосної станції першого підйому» за період з вересня 2008 року по грудень 2009 року та суми 26 860 грн. винагороди за використання винаходу № 58879 А «Вантажозахоплюючий кліщовий пристрій» за період з 01 березня 2003 року по 15 листопада 2008 року, судова колегія вважає, що вказані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Як передбачено з частиною третьою статті 48 Закону України "Про авторське право і суміжні права" повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі.

У статті 627 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом "в" частини першої статті 49 Закону "Про авторське право і суміжні права" передбачено повноваження організації колективного управління збирати, розподіляти і виплачувати зібрану винагороду за використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють.

Отже, норми Цивільного кодексу України і названого Закону (зокрема, стаття 47 Закону) не обмежують організації колективного управління в укладенні договорів про управління майновими правами авторів та суб'єктів суміжних прав з включенням до них положень про виплату суб'єктові авторського чи/та суміжних прав гарантованої суми винагороди за використання об'єктів авторського та/чи суміжних прав.

Згідно ст. 462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зв"язок засвідчується патентом.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 був виданий патент на винахід №50382 «Спосіб відбору води із водосховища для водопровідної насосної станції першого підйому», на підставі якого 30.11.2004 року був укладений договір про авторську винагороду за використання винаходу, термін дії якого був встановлений з 30.11.2004 року до 31.12.2008 року та додатковою угодою від 10.05.2005 року термін дії договору було продовжено до 21.12.2021 року. Також ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 був виданий деклараційний патент на винахід №58879А «Вантажозахоплюючий кліщовий пристрій», на підставі якого був укладений договір від 31.01.2006 року про авторську винагороду за використання винаходу, термін дії якого встановлено з 01.02.2006 року по 15.11.2008 року. Представниками відповідача ні в судове засідання суду першої ні апеляційної інстанції не було надано належних та допустимих доказів в обґрунтування того, що договори від 30.11.2004 року та від 31.01.2006 року у передбаченому законом порядку визнані недійсними або розірвані також не надано доказів, що вказані патенти відповідачем не використовуються. Посилання представників відповідача на проведення наради за результатами роботи комісії щодо інвентаризації використання патентів від 17.06.2010 року, то судова колегія до вказаного документу ставиться критично, оскільки вказаний протокол складений після звернення позивача до суду, крім цього вказаний протокол не містить належним чином проведених розрахунків, які б підтверджували факт не використання вказаних винаходів і посилання на порушення вимог законодавства при укладенні договорів, які слугували підставою для відмови у виплаті авторської винагороди ні чим не підтверджені.

Таким чином судова колегія приходить до висновку, що права позивача на отримання авторської винагороди порушені, однак сума, яка підлягає стягненню з відповідача за договором від 31.01.2006 року підлягає зменшенню, оскільки наданий позивачем розрахунок передбачає виплату авторського винагороди з березня 2003 року, а договір укладений та набрав чинності з 01.02.2006 року, таким чином розмір авторської винагороди складає 13919, 12 грн.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передачи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд від повідно змінює розподял судових витрат.

Керуючись ст. 303, 304,п 3,4 ст. 309, ст.ст. 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 вересня 2010 року змінити.

Стягнути з Комунального підприємства « Виробничо-технологічного підприємства «Вода» на користь ОСОБА_2 винагороду за використання винаходу № 50382 за період з вересня 2008 року по грудень 2009 року в розмірі 45 627 грн.; винагороду за використання винаходу № 58879А за період з 01.02.2006р. по 15.11.2008р. в розмірі 13919,12 грн.

Стягнути з Комунального підприємства « Виробничо-технологічного підприємства «Вода» на користь держави судовий збір 595 грн. та витрати та інформаційно-техничне забезпечення розгляду справи 30 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набуває законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий-

Судді-