Справа № 456/3125/15-ц
Провадження № 2/456/1433/2015
УХВАЛА

23 липня 2015 року суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Гулкевич О. В. розглянувши заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Стрийського автосервісного підприємства ДП ПАТ «Львів-Авто» про примусове виконання обовязку в натурі,

в с т а н о в и в :

23.07.2015р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою.

Разом із позовною заявою при зверненні до суду позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке знаходиться за адресою: 82434, Львівська область, Стрийський район, с.Дуліби, вул. Шевченка,263 та складається з адміністративного будинку А-2 площею 197,4 кв. м, допоміжного цеху Б-1 площею 653,0 кв. м, мотивуючи свої вимоги тим, що мав домовленість з відповідачем про укладення договору купівлі-продажу цього нерухомого майна, на підтвердження якої та своїх намірів передав відповідачу аванс 200 000 грн., що підтверджується розпискою. Однак, відповідач відмовився від укладення договору купівлі-продажу. Вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

В силу ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені причини у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2005р. за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заявник не надав до заяви документів та доказів, які б підтверджували необхідність застосування вказаного заходу забезпечення позову, в залежності від можливого утруднення чи не виконання рішення суду по справі, чи докази які б ствердно вказували на те, що відповідач дійсно має намір розпорядитися спірним майном.

Окрім того, задоволення вимоги про накладення арешту на майно при таких обставинах справи буде свідчити про завчасне вирішення спору, що на даному етапі є неприпустимим.

Враховуючи наведене, вважаю, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151-153, 208-210 ЦПК України,

у х в а л и в:

у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Стрийського автосервісного підприємства ДП ПАТ «Львів-Авто» про примусове виконання обовязку в натурі - відмовити.

Копію ухвали направити для відома позивачу ОСОБА_1

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_2