Справа № 136/64/15-ц Провадження № 22-ц/772/1735/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 33Доповідач Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Жданкіна В.В.,

суддів Медяного В.М., Пащенко Л.В.,

при секретарі Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Іллінецького районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Державної казначейської служби України, управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про відшкодування майнової шкоди, заподіяної незаконними діями та рішеннями органів дізнання та досудового слідства, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 09 квітня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області, Державної казначейської служби України, УМВС України у Вінницькій області про відшкодування майнової шкоди, заподіяної незаконними діями та рішеннями органів дізнання та досудового слідства.

Позов мотивований тим, що 31 серпня 2006 року співробітниками Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області було вилучено 9 системних блоків компютерів, з програмним забезпеченням на них, в тому числі ліцензійним та іншою цінною інформацією на них; фінансову документацію; 3 компакт-диски.

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 25.12.2007 року визнано протиправними дії працівників Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області по проведенню перевірки та огляду приміщення компютерного класу та належить позивачу ОСОБА_2

Крім того, 19 жовтня 2007 року слідчим Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області була порушена кримінальна справа за ч.1 ст.176 КК України, відносно ОСОБА_2, а з 11 квітня 2007 року відносно нього було обрано запобіжний захід підписка про невиїзд.

Зазначену вище кримінальну справу відносно ОСОБА_2 було закрито 02 лютого 2010 року на підставі п.2 ст.5 КПК України (1960 року).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 змінив свої позовні вимоги та у кінцевому результаті просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України, шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку України на його користь 362 554,67 гривень, серед яких: вартість втраченого заробітку та інших грошових доходів складає 358954,67 гривень; вартість послуг адвоката 3600 гривень; стягнути з Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області, УМВС України у Вінницькій області та із Державної казначейської служби України солідарно за рахунок Державного бюджету України, шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку України на його користь вартість вилученого та втраченого майна, у загальній сумі 169 021 гривень, серед яких: вартість 9 системних блоків компютерів 69021 гривня; вартість розроблених та встановлених програм 100000 гривень.

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 09 квітня 2015 року в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просив його скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення і заперечення сторін, які зявились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ч.2 ст.1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Частина 7 даної статті говорить, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено вичерпний перелік підстав для відшкодування шкоди.

Статтею 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Постанова Іллінецького районного суду Вінницької області від 25.12.2007 року є неналежним доказом у даній справі, оскільки була винесена відносно працівників Іллінецького РВ УМВС, а не відносно органу дізнання, чи досудового слідства.

Рішення у справі про визнання протиправних дій працівників Іллінецького РВ УМВС було винесено за нормами КАС України (справа 2-а-9 2007), а тому не може бути доказом у даній справі, оскільки суперечить рішенню Конституційного Суду України №19рп/2011 від 14.12.2011 року, у якому чітко зазначено, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Таким чином в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що незаконними діями відповідачів у справі було завдано шкоди ОСОБА_2, що підлягає відшкодуванню у відповідності до Закону.

Відповідно до п.1, 3, 4 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги.

Крім того, згідно зі ст.12 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодованої шкоди, зазначеної в пунктах 1,3,4 ст. 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову.

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Оскарження до суду не позбавляє громадянина права звернутись із скаргою до відповідного прокурора.

Оскільки слідчі дії стосовно закриття провадження у кримінальній справі провадив орган досудового розслідування, то саме цей орган у встановлений термін з дня звернення громадянина витребовує всі необхідні документи, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди, і виносить відповідну постанову, яка може бути оскаржена до суду або прокуратури.

Таким чином позивачем ОСОБА_2 не було додержано процедуру відшкодування шкоди, завданої йому незаконними діями державних органів, яка визначена Законом.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування або зміни рішення відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Головуючий суддя: _______ Жданкін В.В.

Судді: _______ Медяний В.М.

_______ ОСОБА_3