Номер провадження: 22-ц/785/7192/15
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради, про встановлення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради, про встановлення місця проживання дитини,

встановила:

21 травня 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управлення юстиції Одеської області, актовий запис за № 403 від 08 червня 2011 року.

Позивач ОСОБА_3 свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що в теперішній час дитина знаходиться з відповідачкою, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1. Під час спілкування з дитиною вона виразила думку, що бажає проживати з ним. Також пояснив, він мешкає в м. Ізмаїл, в оселі, яка краща за благоустроєм за ту, в якій мешкає ОСОБА_4 - в АДРЕСА_1, крім того він має постійну роботу, більш високий у порівняні з відповідачкою заробіток, у зв'язку із чим просив встановити місцем проживання малолітньої ОСОБА_6 з ним, за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідачка проти позовних вимог заперечувала, та звернулась із зустрічною позовною заявою, в якій зазначила, що з часу розірвання шлюбу позивач не спілкується з дитиною, дитина виховується нею, для чого вона використовує кошти із заробітку та матеріальну допомогу своєї мами. Також пояснила, що в теперішній час вона знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, проживає із новою сім'єю в помешканні, яке має відповідний технічний стан.

Посилаючись на вказані обставини, просила встановити місцем проживання малолітньої ОСОБА_6 з матір'ю, за адресою: АДРЕСА_1.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради, пояснила, що позивач звернувся до органу опіки та піклування із наданням інформації про матір дитини, яка не відповідала дійсності, через що вказане питання розглядалось у трьох засіданнях, де, з посилання на висновок за № 01/21-1467 від 08 липня 2014 року остаточно визначились із встановленням місця проживання дитини ОСОБА_6 з матір'ю, за адресою: АДРЕСА_3. Разом із тим, враховуючи, що в теперішній час вона мешкає разом із сім'єю за адресою: АДРЕСА_1, вважає обгрунтованим зміну адреси на АДРЕСА_1.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2015 рокуу задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, та ухвалити у справі нове рішення про задоволення його позовних вимог, та про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Та обставина, що сторони перебували в шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також те, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, підтверджується матеріалами справи та визнані сторонами, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

В даному випадку спірним є питання щодо місця проживання доньки сторін, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком чи з матір'ю.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що малолітня донька ОСОБА_6 має проживати з матір'ю ОСОБА_4

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спір, суд обгрунтовано встановив, що в обох сторін є належне житло, що в свою чергу підтверджено технічним паспортом КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 01 квітня 2011 року і випискою з домової книги, а також актом обстеження матеріально-побутових умов від 11 листопада 2014 року (а.с.116).

Також судом встановлено, що за дитиною відповідачкою ОСОБА_4 здійснюється належний медичний догляд, що підтверджено долученою до матеріалів справи картою профілактичних щеплень, довідками від лікаря-педіатра та довідкою за №14 від 27 лютого 2015 року з листком непрацездатності за №674377 щодо знаходження відповідачки ОСОБА_4 з дитиною на стаціонарному лікуванні під час хвороби з 19 по 27 лютого 2015 року.

Надання належного виховання дитині з боку відповідачки ОСОБА_4 також підтверджено довідками Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» №6 Одеської міської ради Одеської області за № 42 від 03 червня 2014 року та дошкільного навчального закладу ясла-садок «Колосок» с. Мирне Кілійського району Одеської області за №31 від 04 червня 2014 року і №43 від 14 липня 2014 року.

Згідно характеристики виконавчого комітету Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області за № 569-572 від 25 грудня 2014 року, в теперішній час відповідачка ОСОБА_4 зі своєю дитиною знаходиться в сім'ї, членами якої є вчитель загальноосвітньої школи та механіки току КСП «Дружба», до поведінки яких зауважень немає.

З огляду на докази, які є в матеріалах справи, а також виходячи із показань свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які були допитані в суді першої інстанції, суд дійшов правильного і обгрунтованого висновку про те, що у сторін є рівні можливості для належного виховання дитини, кожний із батьків характеризується позитивно (а.с. 8, 57, 89, 90, 113).

Разом із тим, у відповідності до принципу 6 Декларації прав дитини, яка проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Таким чином, суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що підстав для визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, матеріали справи не містять, оскільки на даний час дитина проживає з матір'ю, щодо її поведінки відсутні будь-які застереження, умови належного утримання і виховання дитини матір'ю надаються в повному обсязі в осередку сім'ї.

Колегія суддів не заперечує проти доводів апелянта стосовно його належного ставлення до виховання дитини та її утримання, однак зазначені обставини не дають підстав для задоволення його позовних вимог, оскільки надання належного виховання і утримання доньки сторін з боку відповідачки ОСОБА_4 також не спростовані матеріалами справи.

Більш того, колегія суддів враховує, що малолітній доньці сторін на даний час виповнилося всього 4 роки, а тому її проживання з матір'ю, стосовно якої відсутні негативні характеризуючі дані, є більш доцільним.

Слід також врахувати, що у відповідності до характеристики на малолітню ОСОБА_6, надану практичним психологом Мирнівської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_14 від 24.03.2015 року, дитина характеризується позитивно, спокійна, врівноважена, сильно прив'язана до матері (а.с.134).

При цьому, суд першої інстанції також обгрунтовано прийняв до уваги Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 01/21-1467 від 08 липня 2014 року, яким, після неодноразового з'ясування всіх обставин виховання і проживання дитини, було вирішено визначити місце проживання малолітньої дитини з матір'ю ОСОБА_4 (а.с.39-41).

Що стосується доводів позивача ОСОБА_3 про те, що його заробітна плата значно перевищує доходи відповідачки ОСОБА_4, то зазначені обставини також не можуть бути підставою для задоволення його позовних вимог, оскільки, як було зазначено вище, дитина утримується мамою в належному стані, що свідчить про те, що її доходів достатньо для належного матеріального утримання доньки.

При цьому, згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2014 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частки його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 17 липня 2014 року до 03 червня 2029 року (а.с.133).

Також безпідставними є доводи апелянта ОСОБА_3 про те, що у відповідачки ОСОБА_4 відсутнє особисте житло і вона на даний час мешкає у свого співмешканця, що негативно впливає на виховання доньки, з огляду на наступне.

Як вбачається із Акту обстеження матеріально-побутових умов життя сім'ї малолітньої ОСОБА_6 від 11.11.2014 року, вона проживає разом з матір'ю ОСОБА_4 в будинку батьків її чоловіка - ОСОБА_15, по АДРЕСА_1, де є кухня і господарські будівлі, підсобне господарство та присадибна ділянка, житлові приміщення перебувають в належному стані, дитина забезпечена іграшками та всіма необхідними речами (а.с.116).

Всі члени сім'ї ОСОБА_15 характеризуються також позитивно (110-112).

Разом з тим, на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_4 проживає разом з малолітньою донькою в АДРЕСА_4, який фактично придбала у власність, однак документи на даний час ще не оформлені (а.с.208).

Житло складається із двох окремих кімнат, є кухня та господарські будівлі, дитина має іграшки та всі необхідні речі, в кімнатах придбано, охайно та затишно. Мати працює в школі секретарем, дитина відвідує дитячий садок.

Відповідно до характеристик, і довідок на відповідачку ОСОБА_4 і її малолітню доньку, вони характеризуються виключно позитивно (а.с.204-216).

Таким чином, всі вищевикладені обставини спростовують доводи апелянта з приводу того, що на даний час дитина виховується і проживає в неналежних умовах.

Стосовно доводів апелянта про те, що відповідачка ОСОБА_4 перешкоджає йому у зустрічах з дитиною, то дані правовідносини не є предметом даного спору і підлягають вирішенню у встановленому законом порядку, за зверненням того з батьків, кому чиняться перешкоди у зустрічах з дитиною та її вихованні дитини.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти зустрічних позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко