У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:КУЗЮРИ Л.В., МАМОНОВОЇ О.Є.
при секретарі:Шкарупі Ю.В.
за участю:за участю: представників позивача ОСОБА_4 і ОСОБА_5, представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області Кудрявцевої О.О., представника Територіального управління Держгірпромнагляду у Чернігівській області Сухорукова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області, Територіального управління Держгірпромнагляду у Чернігівській області про встановлення факту перебування у трудових відносинах, факту нещасного випадку на виробництві та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 березня 2015 року позов ОСОБА_8 про встановлення факту перебування у трудових відносинах з Приватним підприємством «Євробуд Плюс Сервіс» з 15.04.2007 року по 30.10.2007 року, факту нещасного випадку на виробництві, що стався 04.07.2007 року, зобов'язання Територіальне управління Держгірпромнагляду у Чернігівській області скласти акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1, задоволено частково.

Встановлено факт нещасного випадку на виробництві, що стався з ОСОБА_8 04.07.2007 року на території Приватного підприємства «Євробуд Плюс Сервіс» під час виконання ним трудових обов'язків.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення суду в частині встановлення факту нещасного випадку на виробництві, що стався з ОСОБА_8 04.07.2007 року на території ПП «Євробуд Плюс Сервіс» та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що висновки суду ґрунтуються на показаннях свідків, які у трудових відносинах із відповідачем не перебували, а є близькими родичами позивача і зацікавленими особами у результаті розгляду справи. Апелянт вважає, що із пояснень свідків неможливо зробити висновок щодо систематичного (щоденного) фактичного виконання ОСОБА_8 певної трудової функції із підпорядкуванням правилам внутрішнього трудового розпорядку. Апелянт зазначає, що докази існування розпорядження власників ПП «Євробуд Плюс Сервіс» або уповноваженого органу, в особі директора Степанця О.М., щодо виконання ОСОБА_8 будь-яких робіт, а також належних доказів, що ОСОБА_8 виконував роботу на ПП «Євробуд Плюс Сервіс» з відома власників підприємства або директора в матеріалах справи відсутні.

Вислухавши суддю доповідача, доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без зміни, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_8 з 15.04.2007 року по 30.10.2007 року перебував у трудових відносинах з ПП «Євробуд Плюс Сервіс», яке в даний час ліквідоване, оскільки позивач працював та був допущений до роботи зі згоди співвласника підприємства ОСОБА_10, що відповідно до ст. 24 КЗпП України вважається таким, що трудовий договір було укладено. На цю обставину також посилається Верховний Суд України у Постанові Пленуму від 06.11.1992 року № 9. Факт роботи позивача на підприємстві крім того знайшов своє підтвердження допитаними в судовому засіданні свідками, матеріалами цивільної і кримінальної справи, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку.

У зв"язку з чим, апеляційний суд вважає, що не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази систематичного (щоденного) фактичного виконання ОСОБА_8 певної трудової функції із підпорядкуванням правилам внутрішнього трудового розпорядку.

Факт нещасного випадку на виробництві, що стався з позивачем під час виконання трудових обов'язків 04.07.2015 року при виконанні роботи різника скловиробів на ПП «Євробуд Плюс Сервіс», внаслідок чого ОСОБА_8 отримав травму руки на виробництві, що згідно з висновку судово-медичної експертизи було віднесено до тяжких тілесних ушкоджень підтверджений медичними доказами, які містяться також і в кримінальній справі, оглянутої у судовому засіданні, встановленням II групи інвалідності від загального захворювання, а з 01.12.2011 року III групи інвалідності.

Таким чином, оскільки відповідно до положень ст.171 КЗпП України та ст. 22 ЗУ «Про охорону праці», власник (роботодавець) або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві згідно з порядком, встановленим Кабінетом Міністрів України, а роботодавець цього не зробив, такий обов'язок покладається на орган державного нагляду за охороною праці.

В той же час, вимоги про зобов"язання Територіальне управління Держгірпромнагляду у Чернігівській області скласти акт про нещасний випадок Н-1 є передчасними, оскільки факт нещасного випадку даним відповідачем не заперечується, як не заперечується і складання самого акту після встановлення судом факту нещасного випадку на виробництві.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, у апеляційного суду відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 березня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: