Справа № 154/372/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Лященко О.В.
Провадження № 22-ц/773/973/15 Категорія: 19 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів Подолюка В.А., Киці С.І.,

при секретарі Вергуну Т.С.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

третьої особи ОСОБА_6,

представника третьої особи ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору дарування квартири удаваним та визнання укладеним договору купівлі-продажу квартири, за позовом третьої особи ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору дарування квартири удаваним та визнання права власності на квартиру, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 травня 2015 року в даній справі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення

судом норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні його позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення щодо частини позовних вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не робить висновків щодо неоскарженої частини рішення про відмову в позові ОСОБА_6 ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині рішення.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Із матеріалів справи убачається, що 5 грудня 2012 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 був укладений договір дарування квартири, за умовами якого дарувальник ОСОБА_5 передала безоплатно у власність обдарованій ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7).

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання укладеного договору дарування квартири удаваним та визнання укладеним договору купівлі-продажу квартири.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що фактично між його дружиною ОСОБА_3 і ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу квартири, а не договір дарування квартири, а тому просив визнати цей правочин удаваним та визнати укладеним договір купівлі-продажу квартири.

Відповідно до вимог статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін насправді регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Сторони по справі не заперечують, що фактично ОСОБА_5 продала, а не подарувала свою квартиру.

Як було встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_5, яка уклала з відповідачем ОСОБА_3 договір дарування квартири, в липні місяці 2012 року одержала за свою квартиру від позивача ОСОБА_1 1000 дол. США, про що написала розписку (а.с.11).

Разом з тим, відповідач ОСОБА_5 ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не заперечувала того, що решту коштів за квартиру їй сплатив ОСОБА_8 батько відповідача ОСОБА_9, про що ОСОБА_5 5 грудня 2012 року написала розписку (а.с.65).

Виходячи з наведених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач не довів того, що саме його сімя, а не батько відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8, купувала квартиру у відповідача ОСОБА_5

Відтак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог ОСОБА_10 щодо визнання договору дарування удаваним і визнання укладеним договору купівлі-продажу квартири.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними та зробленими з дослідженням всіх обставин справи із застосуванням тих норм процесуального законодавства, які підлягали до застосування.

Доводи апеляційної скарги є власним тлумаченням позивачем норм чинного законодавства та обставин справи, а тому не заслуговують на увагу колегії суддів.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи правильність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 травня 2015 року в даній справі в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: