Справа № 310/7800/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВІВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування в якому зазначила, що ОСОБА_3 почав хворіти на початку 2000-х років. У зв'язку з хворобами йому була встановлена третя група інвалідності і призначена пенсія. Рішенням суду шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано. Син ОСОБА_3 покинув батька і переїхав проживати в інше житлове приміщення, тому він за позовом ОСОБА_3 рішенням Бердянського міськрайонного суду від 05.12.2011 року був визнаний таким, що втратив право користування житловим будинком батька. Після зазначених подій хвороби ОСОБА_3 почали прогресувати і йому потрібний був постійний догляд. Він неодноразово проходив стаціонарне лікування в кардіологічному, реанімаційному відділеннях Бердянської міської лікарні. Йому була встановлена друга група інвалідності. ОСОБА_3 знаходився у важкому матеріальному стані, йому постійно не вистачало грошей на лікування, оскільки окрім пенсії за інвалідністю інших доходів в нього не було. Син спадкодавця взагалі не проживав з батьком і не спілкувався з ним тривалий час. Деякий час ОСОБА_3 намагався спонукати сина для надання йому грошової допомоги або надання грошових коштів у позику, але останній не бажав зустрічатися з батьком і відмовив йому. У зв'язку з важким матеріальним станом ОСОБА_3 брав кредити в банку. Позивач зазначила, що вона також надавала ОСОБА_3 грошові кошти, а сама змушена була брати кредити в банку. ОСОБА_3 залишився без опалення в будинку АДРЕСА_3, через відключення газу за борги, внаслідок чого вона забрала його до себе на зимовий період. Вона сама постійно не могла бути разом з ОСОБА_3 та проживати разом з ним, оскільки в неї була своя сім'я, але весь час доглядала за хворим братом. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер і вона його похоронила. Після смерті ОСОБА_3 вона та син спадкодавця звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Просила усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 на підставі ч. 3, 5 ст. 1224 ЦК України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, її представник заявив клопотання про розгляд справи у відсутності позивача.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, відповідно до ч. 5 ст. 74 та ч. 8 ст. 76 ЦК України (а.с.132-133).

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків дослідивши письмові докази суд приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом ДРАЦС по місту Бердянську Бердянського МРУЮ 29.06.2012 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.3).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 05.12.2011 року встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.77).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним,

неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за

заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини

право на спадкування за законом одержують особи, визначені у

статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно повідомлення Бердянської державної нотаріальної контори від 12.11.2014 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ОСОБА_3 заповіт на своє майно не залишив (а.с.42-44).

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Родинний зв'язок між померлим ОСОБА_3 та сином померлого ОСОБА_2 встановлено державним нотаріусом при прийнятті від нього заяви про прийняття спадщини (а.с.42).

Згідно ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Із свідоцтва про народження ОСОБА_3 (а.с.29), свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с.28), яка згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб 08.02.1978 року у ВДРАЦС по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області уклала шлюб з ОСОБА_6 і їй привласнено прізвище після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_1 (а.с.30), видно, що позивач та спадкодавець ОСОБА_3 є рідними братом та сестрою.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги, а ОСОБА_1 - другої черги.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Із листа Бердянської державної нотаріальної контори від 21.11.2014 року видно, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 у Бердянську державну нотаріальну контору звернулись:

17.08.2012 року ОСОБА_1, рідна сестра померлого, із заявою про прийняття спадщини за законом, яка на момент подачі заяви мешкала в АДРЕСА_1;

19.12.2012 року ОСОБА_2, син померлого, із заявою про прийняття спадщини за законом, який на момент подачі заяви мешкав у АДРЕСА_2 (а.с.42).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Стаття 202 СК України передбачає, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Виходячи з сенсу ст. 75 СК України непрацездатною є особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Згідно копії довідки до акту огляду МСЕК, копії посвідчення ОСОБА_3 мав з 2006 року третю групу інвалідності, а з 2008 року - другу групу довічно (а.с.4-5, 49), тому його син ОСОБА_2 за ст. 202 СК України зобов'язаний був його утримувати.

Згідно з ч. 3 та 5 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування

Згідно листа КУ Бердянської міської ради «Бердянське територіальне медичне об'єднання» № 1932 від 22.12.2014 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, який мешкав за адресою: АДРЕСА_3 хворів на наступні захворювання:

виразкову хворобу 12 п. кишки. Декомпесований стеноз вихідного відділу шлунку. Фімоз;

ревматизм, а/фаза, латентний перебіг, комбінований мітральний порок без чіткого переваження (стеноз ІІ ст.), недостатність аортального клапану І ст., СН ІІ А, ФК ІІ. Постійна форма філриляції передсердь з тахіаритмією шлуночків. ТІА у руслі пр. середньої мозкової артерії з лівостороннім геміпарезом;

гострим (тромбоеболіч.) інфаркт міокарду перегородки з переходом на бокову стінку ЛШ, від 12.06.2006 року на фоні хр. ревмат. хвороби серця АК І ст., комбінований мітральнрий порок без чіткого переваження (стеноз ІІ ст.), недостатність аортального клапану І ст. Постійна форма фібриляції передсердь з тахіаритмією шлуночків СН ІІ А, ФК ІІ-ІІІ.

хронічна ревматична хвороба серця: комбінований мітральний порок без чіткого переваження недостатності ІІІ-ІV ст. АК І ст. Постійна форма фібриляції передсердь з тахіаритмією шлуночків. П/інфарктий кардіосклероз, СН ІІІ, ФК ІV;

хронічна ревмат. хвороба серця: комбінований мітральний порок з переваженням недостатності ІІІ-ІV ст. Недостатність АК І ст., постійна форма ФП з тахіаримією шлуночків. П/інфарктний кардіосклероз СН ІІ А-Б ІІІ ст. Прогресуюча лівостороння недостатність.

ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні: з 07.02.2000 року по 22.02.2000 року; з 09.08.2004 року по 16.08.2004 року; з 12.06.2006 року по 10.07.2006 року; з 18.06.2008 року по 01.07.2008 року; з 25.04.2009 року по 15.05.2009 року; з 17.12.2009 року по 25.12.2009 року; з 02.08.2010 року по 12.08.2010 року (а.с.82).

Крім того, за повідомленням КУ «Бердянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Бердянської міської ради ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 13.10.2000 року був під наглядом в міській поліклініці в зв'язку із захворюваннями (а.с.83).

Як вбачається з індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1388 від 16.09.2010 р. ОСОБА_3 призначено другу групу інвалідності довічно (а.с.50-51).

Суд вважає, що захворювання на які страждав ОСОБА_3 є тяжкими. При цьому суд враховує кількість хвороб, тривалість захворювань та лікувань, а також ту обставину, що порушення життєдіяльності організму призвели до втрати працездатності.

Знаходження ОСОБА_3 у безпорадному стані у зв'язку з захворюваннями підтверджується також поясненнями свідків ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Таким чином, надані суду докази свідчать про те, що покійний ОСОБА_3 у зв'язку з важкими захворюваннями був у безпорадному стані, а тому в нього існувала реальна потреба в піклуванні та допомозі.

Крім того, поясненнями свідків ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 судом встановлено, що ОСОБА_3 знаходився у важкому матеріальному стані та потребував матеріальної допомоги.

Зазначена обставина також підтверджується письмовими доказами.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2, виданого Запорізьким УПФУ в м. Бердянську 03.03.2005 року, ОСОБА_3 була призначена пенсія по інвалідності в сумі 342,60 грн. (а.с.49), яких було недостатньо для оплати комунальних платежів, оскільки за довідкою ПАТ «Запоріжгаз» ОСОБА_3 не оплачував комунальні послуги і 18.01.2012 року було припинено газопостачання належного йому житлового будинку АДРЕСА_3 (а.с.79).

Недостатність грошових коштів, які отримував ОСОБА_3 підтверджує також виписка по кредитному картковому рахунку із якого видно, що він отримував кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.123-219).

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

За змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України, лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Саме по собі ненадання допомоги спадкодавцеві не може бути підставою для усунення особи від права на спадкування.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.12.2011 року за позовом ОСОБА_3 визнано ОСОБА_4 та ОСОБА_11 такими, що втратили право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_3. З рішення вбачається, що син спадкодавця на протязі 6-7 років до прийняття судом рішення не проживав з батьком (а.с.77).

Згідно акту з осені 2006 року по 12.07.2011 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований, але не проживав АДРЕСА_3. ОСОБА_3 проживав у будинку один, оплачував комунальні послуги самостійно, потребував медичного догляду (а.с.85).

Крім того, умисне ухилення ОСОБА_2 від встановленого ст. 202 СК України обов'язку по утриманню спадкодавця підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Приймаючи рішення по справі, суд виходить з того, що позивачкою доведено умисне ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги ОСОБА_3, який через хворобу був у безпорадному стані, а тому є підстави для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215, 224-225 ЦПК України, ст. ст. 75, 202 СК України, ст.ст. 1223, 1224, 1258, 1661, 1262, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя