Справа № 569/5670/15-ц
"16" липня 2015 р. м.Рівне
Рівненський міський суд
головуючого суддіКучиної Н.Г.
при секретарі Соломон О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила суд виділитиїй в натурічастку, у праві спільної часткової власності на жилий будинок№ 32 по вул. Приходько у м. Рівне, закріпивши за нею на праві власності на 2/3 частини цієї нерухомості з встановленням порядку користування земельною ділянкою. Свої вимоги мотивувала тим, що позивачка згідно з договором дарування від 17 жовтня 2014 року, серія та номер 2267, отримала в дар 2/3 (дів третіх) частки у праві власності на квартиру №1 (один) у будинку № 32 (тридцять два), розташованому по вул. Приходька у місті Рівне, і є фактичним користувачем частини квартири №1 загальною площею 62,6 кв.м., (кімнати 1 - площею 13.4, кімнати 2 - площею 15,7 кв.м., кімнати 3-площею10,1кв.м., кухні - площею 7,1кв.м., коридору - площею 10,4 кв.м., санвузлу - площею 3 кв.м. і 1,0кв.м., тамбуру площею 1,9 кв.м.). Позивачка зазначає, що інша 1/3 частки квартири №1 (один) у будинку № 32 (тридцять два), розташованому по вул. Приходька у місті Рівне на праві власності належать відповідачу ОСОБА_2.
Додатково посилається на ту обставину, що наявність того факту, що квартира №1 житлового будинок №32 по вул. Приходька в м. Рівне є спільною частковою власністю, перешкоджає позивачці в повній мірі здійснювати своє право власності, оскільки для цього необхідна згода відповідача. Посилається, що між нею та відповідачем, як співвласниками цього майна, виникли непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна. Угоди про спосіб виділення в натурі частки ОСОБА_2 із сумісного спільного володіння не досягнуто.
Згідно відомостей Служби містобудівного кадастру при управлінні містобудування та архітектури, будинок знаходиться на земельної ділянці, порядок користування якою не визначений, земельна ділянка не поділена. Домовленості між ОСОБА_1 та відповідачем щодо порядку користування земельною ділянкою не досягнуто, фактичного порядку користування земельною ділянкою на даний час немає. Позивачка вважає, що з метою узаконення права на частину земельної ділянки, подальшої приватизації земельної ділянки, необхідно визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою:квартира АДРЕСА_1 між позивачкою та відповідачем, відповідно до часток у праві власності на житловий будинок.
В судовому засіданні представник позивача просила суд позов задовольнити в повному обсязі.В подальшому подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводитиу її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення відповідачці судової повістки, про причини неявки суду не повідомив. За згодою представника позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею 2/3 часток квартири №1 житлового будинку, що знаходиться за адресою :м. Рівне, вул. Приходька, будинок №32, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.10.2014, №28240782, а інша 1/3 частка квартири№1житлового будинку №32 на праві власності належать відповідачу ОСОБА_2.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.10.2014 №28342294 відомості щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою: Рівненська область,м. Рівне, вулиця Приходька, 32/1 - відсутні. Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу.
Ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Однак, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК України.
Судом встановлено, що висновки експерта містять докладний опис проведеного експертом досліджень та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених запитань. Оцінивши висновок за правилами ст. 212 ЦПК України, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновків чи суперечливість його іншим матеріалам справи.
Зважаючи на викладене, висновок слід вважати належним та допустимим доказом у справі.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 має право власності на 2/3 частки, ОСОБА_2 має право власності на 1/3 частку квартири №1 житлового будинку за адресою: м. Рівне, вул. Приходько,32.
Виділ часток (розділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартира) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Відповідно до судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що в натурі з технічної точки зору та у відповідності до долі кожного із співвласників можливо здійснити два варіанта розподілу частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 (Додаток1, Додаток2).
Відповідно до ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача про виділ їй в натурі частки, у праві спільної часткової власності на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4, закріпивши за нею на праві власності варіант розподілу №2 загальною площею 38,4кв.м. у складіприміщень1-1 (10,4 кв.м.), 1-4 (15,0кв.м), 1-5 (7,1 кв.м.), 1-6 (3,0 кв.м.), 1-7 (1,0 кв.м.), 1-8 (1.9 кв.м.), а відповідачу виділити в натурі частку, у праві спільної часткової власності, закріпивши за ним на праві власності на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4, закріпивши за ним на праві власності варіант розподілу №2, загальною площею 24,2 кв.м. у складі приміщень 1-2 (13.4 кв.м.), 1-3 (10,8 кв.м.).
Згідно, ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю або споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі чи споруди, при переході права власності на будівлю або споруду до громадян, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою на якій розташована будівля чи споруда.
Керуючись ст.ст. 356-358, 364 ЦК України, ст.120 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення в натурічастки із спільної часткової власності задовільнити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина