Справа № 467/206/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2015 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря Романенко Т.І.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Арбузинка цивільну справу за позовом фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Семенівська сільська рада Арбузинського району Миколаївської області

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року до суду надійшов позов фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач мотивував свої вимоги тим, що у лютому 2010 року він звернувся до ліквідаційної комісії Семенівського сільськогосподарського закритого акціонерного товариства «Добре життя» з пропозицією щодо продажу частини комплексу складових приміщень, які складаються з складу А площею 1517, 8 кв.м, складу В площею 1611, 6 кв.м, які розташовані за адресою: с. Семенівка Арбузинського району, вул. Кринична, 67»а». Протоколом № 3 засідання ліквідаційної комісії від 3 березня 2010 року пропозицію позивача щодо продажу нежитлових приміщень було задоволено. Продаж було вчинено за 265000 грн., що підтверджується квитанціями від 23.02.2010 року № 8 та № 10 від 03.03.2010 року. На теперішній час позивач бажає належним чином оформити своє право власності та здійснити державну реєстрацію зазначеної будівлі, але у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене приміщення, це зробити неможливо. Крім того, у звязку з тим, що Семенівське сільськогосподарське закрите акціонерне товариство «Добре життя» 3 вересня 2010 року було ліквідовано та неможливо оформити договір купівлі-продажу у нотаріальному порядку, позивач прохав визнати за ним право власності на комплекс складових приміщень, які складаються з складу А площею 1517, 8 кв.м, складу В площею 1611, 6 кв.м, які знаходяться за адресою: с. Семенівка Арбузинського району, вул. Кринична, 67»а» Миколаївської області.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

У заяві, що надійшла в судове засідання, представник відповідача визнав позовні вимоги і просив слухати справу в його відсутність.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог та прохав розглянути справу у відсутність представника сільської ради.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд приходить до наступного.

Відповідно до протоколу №3 засідання ліквідаційної комісії Семенівського сільськогосподарського закритого акціонерного товариства «Добре життя» від 3 березня 2010 року задоволено пропозицію фермерського господарства «ОСОБА_2В.» про намір придбати будівлі на території бувшої ферми №3.

З витягу з Державного реєстру речових прав на майно від 8 січня 2007 року вбачається, що власником комплексу складських приміщень, розташованої в с. Семенівка Арбузинського району Миколаївської області, вул. Кринична, 67»а» є Семенівське сільськогосподарське закрите акціонерне товариство «Добре життя» на підставі свідоцтва про право власності, виданого 8 січня 2007 року виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області.

З наданих суду квитанцій 23.02.2010 року № 8 та № 10 від 03.03.2010 року, накладної №5 від 3 березня 2010 року видно, що позивач сплатив кошти готівкою на загальну суму 265000 грн. до каси товариства.

Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення нотаріально посвідчений не був.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 18.11.2014 року державна реєстрація юридичної особи Семенівське сільськогосподарське закрите акціонерне товариство «Добре життя» припинена 3.09.2010 року за рішенням засновників.

З листа Семенівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області від 28 січня 2011 року № 34/2 вбачається, що сільська рада не заперечує проти передачу в оренду земельної ділянку позивачу.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку ( квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно п. 1 ст. 220 ЦК Україниу разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

З указаних підстав, як зазначено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», нікчемними є тільки правочини, які згідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК Українине застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясовувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилялася ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена така можливість, а також чи не має інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнаний дійсним лише з підстав, встановлених ст. ст.218 і 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договору дійсним, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, такі позови не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що між позивачем та власником нерухомості - Семенівським сільськогосподарським закритим акціонерним товариством «Добре життя» договір купівлі-продажу нерухомого майна, як цього вимагають положення ст. 657 ЦК України, укладено не було, тому цей договір є неукладеним, що свідчить про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності за спірний об'єкт нерухомості.

Посилання представника позивача на те, що всі істотні умови договору купівлі-продажу сторонами виконані та відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, не можуть бути достатньою підставою для визнання за позивачем права власності, оскільки закон вимагає обов'язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та його державної реєстрації.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.10, 59, 209, 212 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.М.Кологрива