АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/612/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Пархета А.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечна М.М.

адвокатів Мельник О.Ф., Колесник І.В.

позивача ОСОБА_8

відповідача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, витребування майна із чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про встановлення факту спільного проживання, визнання майна об'єктом спільної сумісної власності та його розподіл,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.09.1996 р. між нею та ОСОБА_9 було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилось троє дітей - дочка ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1, та сини ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3

01.03.2011 р. рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між ними було розірвано. В період шлюбу ними збудовано будинковолодіння в АДРЕСА_1, яке при введенні в експлуатацію було зареєстровано по ? частині за кожним із подружжя ОСОБА_13. В 2006 році було куплено земельну ділянку несільськогосподарського призначення в АДРЕСА_2 загальною площею 0,1085 га., на якій збудовано приміщення шиномонтажу та куплено все необхідне обладнання. Також в 2008 році ними був куплений автомобіль КІА. Просила суд розділити зазначене майно, а майно яке перебуває у спільній частковій власності (будинковолодіння) зробити виділ її частки.

21.03.2014 р. ОСОБА_8 подала до суду заяву про збільшення своїх позовних вимог та просила визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_9:

-земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка розташована по АДРЕСА_2, загальною площею 01085 га., призначену для будівництва та обслуговування майстерні по шиномонтажу та магазину і кафе;

- нежитлову будівлю (майстерню з шиномонтажу), загальною площею 88,0 кв. м., позначену на плані літерою «А», навіса, позначеного на плані літерою «Б», вимощення, позначеного на плані «І», воріт, позначених на плані №1, огорожі, позначеної на плані під. №2,3, які розташовані по АДРЕСА_2

- обладнання майстерні з шиномонтажу, розташованої по АДРЕСА_2: стаціонарний станок дископравильний «АРАКС», шиномонтажний станок AS-904, гарйкокрут 1/2 900НМ (композит.) Rodcraft та з'єднувальний ніпель 1/4 AG, пістолет підкачки В (12 bar), головку 1/2 «довгу» 17 мм., станок МТ-2820 +TL (230/1/50-60), вулканізатор NV-002, два домкрати пневматичних, азотний генератор HN-6I27 НРММ.

- автомобіля марки КІА, тип легковий комбі-В, моделі CEED 1.6,

2008 року випуску.

Просила суд поділити спільне сумісне майно подружжя набуте ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за час перебування у шлюбі та визнати за ними право власності на ? частину спільного майна за кожним.

Крім того, в період шлюбу ними було збудовано житловий будинок АДРЕСА_1, де позивачка і відповідач відповідно мають по ? частині в даному будинковолодінні.

Виділити у натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9, яким: виділити позивачці, ОСОБА_8 із спільної часткової власності

-домоволодіння АДРЕСА_1,

загальною площею 105,1 кв.м., житловою площею 52,9 кв.м., житлову

кімнату, позначену на плані «1-9», площею 14,2 кв.м., житлову кімнату,

позначену на плані «1-10», площею 15,7 кв. м.

-домоволодіння АДРЕСА_1,

нежитлові господарські споруди: гараж, позначений на плані літерою «Б»,

підвал, позначений на плані літерою «під. Б».

-домоволодіння АДРЕСА_1, частину земельної ділянки із загального розміру 597 кв.м., призначену для

будівництва і обслуговування будинку по АДРЕСА_1.

Виділити у натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9, яким:

виділити ОСОБА_9 із спільної часткової власності - домоволодіння АДРЕСА_1, загальною площею 105,1 кв.м., житловою площею 52,9 кв.м., житлову кімнату, позначену на плані «1-3», площею 23,0 кв.м. виділити ОСОБА_9 із спільної часткової власності - домоволодіння АДРЕСА_1, нежитлові господарські споруди: баню, позначену на плані літерою «В», убиральню, позначену на плані літерою «Г», літній душ, позначений на плані літерою «Г1».

-виділити ОСОБА_9 із спільної часткової

власності - домоволодіння АДРЕСА_1, частину

земельної ділянки із загального розміру 597 кв.м., призначену для

будівництво і обслуговування будинку по АДРЕСА_1

Залишити в спільному користуванні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в житловому будинку по домоволодінні АДРЕСА_1:

-веранду, позначену на плані «1-1», площею 7,6 кв.м., коридор, позначений на плані «1-1», площею 11,2 кв.м., кухню, позначену на плані «1-4», площею 14,0 кв.м., коридор, позначений на плані «1-5», площею 8,4 кв.м., кладову, позначену на плані «1-6», площею 2,8 кв. м„ туалет, позначений на плані «1-7», площею 1,97 кв. м., ванну, позначену на плані «1-8», площею 6,5 кв.м.

Залишити в спільному користуванні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в житловому будинку по домоволодінні АДРЕСА_1, нежитлові господарські споруди: - вимощення, позначене на плані «І», колонку, позначену на плані «IV», -вимощення, позначене на плані «II», огорожу 1, ворота 2, огорожу 3, огорожу 4.

Після розірвання шлюбу в травні 2011 року позивачка придбала автомобіль Фольксваген «Кадді», який використовує бувший чоловік. Просила витребувати від ОСОБА_9 та передати ОСОБА_8 автомобіль Фольксваген «Кадді», державний номерний знак НОМЕР_1, срібного кольору, документи на право власності на вказаний автомобіль (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу), та ключі.

21.02.2014 р. ОСОБА_9 подав до суду зустрічну позовну заяву та просив суд встановити факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з весни 2011 р. по листопад 2013 р. Ухвалити рішення, яким в частині розподілу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, яка розташована по АДРЕСА_2 площею 0,1085га. призначена для будівництва та обслуговування майстерні по шиномонтажу та магазину і кафе, нежитлової будівлі майстерні з шиномонтажем загальною площею 88,0 кв.м, що розташовані по АДРЕСА_2, обладнання майстерні з шино монтажу, а саме стаціонарний станок дископравильний «АРАКС», шиномонтажний станок AS-904, гайкокрут 1/2 900 НМ(композит) Rodcraft та з'єднувальний ніпель 1/2 AG, пістолет підкачки В (12 Ьат.),головку 1/2 «довгу» 17 мм відмовити. Визнати об'єктом права спільної сумісної власності автомобіль Фольксаген «Кадді» 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, визнати за ним право власності на даний автомобіль, виділивши його в користування та стягнути з ОСОБА_9 компенсацію за 1/2 частину даного автомобіль на користь ОСОБА_8 в сумі 36000 (тридцять шість тисяч) гривень. За ОСОБА_8 визнати право власності та виділити їй в користування автомобіль КІА, 2008 року випуску, тип легковий комбі-В, моделі CEED 1,6 стягнувши з неї на користь ОСОБА_9 компенсацію на ? частину вартості даного автомобіля. Виділити ОСОБА_9 в користування причіп «Турист», 2000 року випуску, стягнувши з його на користь ОСОБА_8 компенсацію за 1/2 частину вартості даного причіпа в сумі 1500 грн. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 124870 грн. за проведення реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 судові витрати відповідно до квитанцій.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про визнання спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, витребування майна із чужого незаконного володіння відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про встановлення факту спільного проживання, визнання майна об'єктом спільної сумісної власності та його поділ задоволено частково. Встановлено факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з весни 2011 р. по листопад 2013 р. Визнано об'єктом права спільної сумісної власності автомобіль ''Фольксваген- Кадді '' 2006 р.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким задоволити її позовні вимоги.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не повністю ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про визнання спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, витребування майна із чужого незаконного володіння суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачкою не були додані докази, щодо можливих варіантів розподілу житлового будинку, надвірних споруд та земельної ділянки, а питання про витребування відповідних доказів, призначення експертиз (крім технічної) ОСОБА_8 в судовому засіданні не ставила. Майно суб'єкта підприємницької діяльності не є спільним майном подружжя, а тому не підлягає до розподілу.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про встановлення факту спільного проживання, визнання майна об'єктом спільної сумісної власності та його поділ суд першої інстанції прийшов до висновку, що сім'я ОСОБА_8 перебували в шлюбі з 1996 року по 2011 рік, а з 2011 року проживали однією сім'єю та вели спільне господарство. У вказаний період ними був придбаний автомобіль «Фольксваген-Кадді» 2006 р. випуску. В період шлюбу як приватний підприємець ОСОБА_9 купив земельну ділянку та збудував на ній комплекс господарських споруд для шиномонтажу, а тому дане майно не являється спільною власністю подружжя, а власністю приватного підприємця і не підлягає до розподілу. Провести виділ із спільної часткової власності частини будинковолодіння не є можливим без проведення відповідної експертизи, про що сторони не заявляють клопотання.

Часткове задоволення судом першої інстанції зустрічних позовних вимог відповідачем ОСОБА_9 не оскаржується.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не є можливим.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 07.09.1996 р. уклали шлюб. Від шлюбу у них народилось троє дітей - дочка ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1, та сини ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 01.03.2011 р. рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між ними було розірвано.

22 жовтня 2001 року ОСОБА_9 набув статусу фізичної особи-підприємця (а.с.65 т. 1). 13.12.2006 року приватний підприємець ОСОБА_9 придбав за договором купівлі-продажу в Уманській міській раді земельну ділянку несільськогосподарського призначення по АДРЕСА_2 площею 0.1085га. для будівництва та обслуговування майстерні по шиномонтажу, магазину і кафе (а.с. 13-14 т. 1). Державний акт на право власності на земельну ділянку був оформлений на відповідача ОСОБА_9 На вказаній земельній ділянці було збудовано та введено в експлуатацію закінчений будівництвом об'єкт - майстерня по шиномонтажу, на що видано відповідне свідоцтво про право власності (а.с. 27 т. 1). Відповідно до акту державної приймальної комісії від 29 грудня 2008 року експлуатаційною організацією приміщення шиномонтажу є приватний підприємиць ОСОБА_9 (а.с. 33 т. 1).

По закінченню будівництва були придбані 18.02.2009 року станок рихтовки автомобільних коліс, 24.12.2008 року придбано шиномонтажний станок АS-904, 24.12.2008 року гайкокрут ? 900 НМ та з'єднувальний ніпель. 09.04.2009 року придбано пістолет підкачки В, головку 17 мм. довгу, тальк, станок МТ-2820 +TL, вулканізатор NV, два домкрати пневматичних, азотний генератор HN-6127.

Зазначене нерухоме майно, земельну ділянку та рухоме майно (обладнання шиномонтажу) позивачка просить визнати спільним майном подружжя та провести його розподіл в рівних частках, зазначаючи, що дане майно придбано за спільні кошти подружжя в період шлюбу, хоча і зареєстровано за відповідачем як приватним підприємцем.

Судом першої інстанції встановлено, що на придбання цього майна ОСОБА_9 13 грудня 2006 року (а.с.133-139), 15 квітня 2008 року (а.с.144-150), 10 вересня 2008 року (а.с. 154-155) бралися кредити в банку. Так як земельна ділянка була придбана приватним підприємцем для здійснення підприємницької діяльності, для цієї ж мети куплялось відповідне обладнання за кредитні кошти, то суд першої інстанції прийшов до висновку, що дане майно не може бути спільним майном подружжя, а є особистою власністю приватного підприємця.

Відносини стосовно майна фізичної особи-підприємця регулюються нормами ЦК України, Господарського кодексу України (далі - ГК України) та Закону України "Про підприємництво".

Відповідно до ст. 320 ЦК України, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності. Окремою формою підприємницької діяльності є підприємницька діяльність фізичних осіб. Жодних спеціальних умов чи обмежень використання фізичною особою, яка перебуває у шлюбі, свого майна для здійснення підприємницької діяльності законом не встановлено. Як зазначається у ч. 2 ст. 52 ЦК України, фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. На підставі цього положення, а також норм ст. ст. 57, 61 СК України слід дійти висновку про те, що майно фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший з подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності.

Стаття 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства проголосила свободу договору, свободу підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

За змістом ст. 51 ГК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Таким чином, купуючи під час шлюбу нерухоме майно як фізична особа - підприємець для здійснення своєї підприємницької діяльності за кредитні кошти ОСОБА_9 діяв виключно, як власник цього майна і здійснював він це як суб'єкт господарювання в процесі здійснення ним господарської діяльності.

Верховний Суд України (далі - ВСУ) у постанові від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» в пункті 29 визначив, що відповідно до положень статей 57, 61 Сімейного кодексу України (далі - СК України), ст. 52 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майно приватного підприємства чи фізичної особи-підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Дане положення не втратило чинність.

Отже, майно фізичної особи - підприємця, яке придбане та використовується в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність, відповідно до ст. 57 СК України, а не як об'єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст. ст. 60, 61 СК України.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовому висновку Верховного Суду України по справі №6-79цс13 від 2 жовтня 2013 року та не суперечить рішенню Конституційного суду України від 19 вересня 2012 року у справі №1-8/2012, оскільки в рішенні Конституційного Суду України мова йде виключно про статутний капітал та майно приватного підприємства, сформованих за рахунок спільної сумісної власності подружжя.

Під час шлюбу на спільні сумісні кошти подружжя було побудовано житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 105.1 кв.м. та нежитлові господарські споруди - підвал '' під Б '', гараж, позначений на плані літерою ''Б '' баню ''В '' вбиральню ''Г '', літній душ ''Г 1 '' оглядова яма під ''Б '', вимощення '' І '', колонку '' IV '', вимощення '' II '', огорожу - 1, ворота -2, огорожу - 3,4, на які 17.02.2011 року на підставі рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 10.02.2011 року отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно, де частка ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в даному нерухомуму майні визначена по 1/2 кожному.

Рішенням № 4.12-4/5 Уманської міської ради від 15.09.2006 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 приватизували земельну ділянку відповідно до своїх часток в будинковолодінні без визначення часток в натурі в загальному розмірі 597 кв.м. по АДРЕСА_2 та отримавши державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.47).

ОСОБА_8 просила суд виділити у натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9, яким: виділити її із спільної часткової власності

-домоволодіння АДРЕСА_1,

загальною площею 105,1 кв.м., житловою площею 52,9 кв.м., житлову

кімнату, позначену на плані «1-9», площею 14,2 кв.м., житлову кімнату,

позначену на плані «1-10», площею 15,7 кв. м.

- домоволодіння АДРЕСА_1,

нежитлові господарські споруди: гараж, позначений на плані літерою «Б»,

підвал, позначений на плані літерою «під. Б».

- домоволодіння АДРЕСА_1, частину земельної ділянки із загального розміру 597 кв.м., призначену для

будівництва і обслуговування будинку по АДРЕСА_1.

Виділити у натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9, яким:

виділити ОСОБА_9 із спільної часткової власності - домоволодіння АДРЕСА_1, загальною площею 105,1 кв.м., житловою площею 52,9 кв.м., житлову кімнату, позначену на плані «1-3», площею 23,0 кв.м. виділити ОСОБА_9 із спільної часткової власності - домоволодіння АДРЕСА_1, нежитлові господарські споруди: баню, позначену на плані літерою «В», убиральню, позначену на плані літерою «Г», літній душ, позначений на плані літерою «Г1».

-виділити ОСОБА_9 із спільної часткової

власності - домоволодіння АДРЕСА_1, частину

земельної ділянки із загального розміру 597 кв.м., призначену для

будівництво і обслуговування будинку по АДРЕСА_1

Залишити в спільному користуванні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в житловому будинку по домоволодінні АДРЕСА_1:

-веранду, позначену на плані «1-1», площею 7,6 кв.м., коридор, позначений на плані «1-1», площею 11,2 кв.м., кухню, позначену на плані «1-4», площею 14,0 кв.м., коридор, позначений на плані «1-5», площею 8,4 кв.м., кладову, позначену на плані «1-6», площею 2,8 кв. м„ туалет, позначений на плані «1-7», площею 1,97 кв. м., ванну, позначену на плані «1-8», площею 6,5 кв.м.

Залишити в спільному користуванні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в житловому будинку по домоволодінні АДРЕСА_1, нежитлові господарські споруди: - вимощення, позначене на плані «І», колонку, позначену на плані «IV», -вимощення, позначене на плані «II», огорожу 1, ворота 2, огорожу 3, огорожу 4.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року N 1117 "Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них".

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією N 55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Так як запропонований позивачкою варіант виділу її частки із спільної часткової власності не передбачає облаштування окремих виходів з будинку, залишення частини майна в спільному користуванні, відсутності обґрунтування щодо технічної можливості такого виділу з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси, то судом першої інстанції обґрунтовано було відмовлено в позові в цій частині.

В 2008 році сторонами в період шлюбу було придбано автомобіль марки КІА 2008 року випуску, який також був оформлений на ОСОБА_9 Вартість даного автомобіля сторонами на зазначено. Позивачка ОСОБА_8 не просить передати даний автомобіль одному із бувшого подружжя, а іншому стягнути грошову компенсацію, а лише просить визнати за кожним із бувшого подружжя право власності по ? частині за кожним.

Судом першої інстанції з даної позовної вимоги рішення не прийнято, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення, автомобіль КІА, 2008 року випуску, тип легковий комбі-В, моделі CEED 1,6 державний номерний знак НОМЕР_2, на підставі ст. 60 СК України є спільним майном подружжя, де за кожним із бувшого подружжя визнається право власності на ? частину даного автомобіля.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" судам роз'яснено при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_8 уклали договір про спільне виховання та утримання дітей, в якому визначили свої права та обов'язки відносно дітей та також визначини, що на момент укладення даного договору вони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, мають різний бюджет.

В подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 змінили своє відношення один до одного, розпочали спільно проживати, виховувати дітей, вести спільне господарство. Зазначені обставин підтверджені тим, що в червні 2011 року сторони, позивачка та відповідач, разом з дочкою ОСОБА_14 та сином ОСОБА_15 відпочивали в Єгипті, в січні 2012 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 лише вдвох відпочивали у Єгипті, в липні 2012 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 разом з усіма дітьми знову відпочивали в Єгипті, в липні 2013 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знову усією сім'єю відпочивали у Тунісі (а.с. 71 т. 1).

19 червня 2013 року ОСОБА_9 за погодженням з іншим співвласником будинковолодіння, ОСОБА_8, уклав договір на реконструкцію спільного будинку по АДРЕСА_1, де свої власні кошти він використовував для створення спільної власності, що свідчить про ведення сторонами спільного господарства.

Факт спільного проживання та ведення спільного господарства ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з весни 2011 року по листопад 2013 року підтверджено також актом вуличного комітету (а.с. 72 т. 1) та показами свідків.

За таких обставин суд першої інстанції вірно оцінив надані сторонами докази в їх сукупності та встановив факт спільного проживання без реєстрації шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з весни 2011 року по листопад 2013 року та вірно визначив, що куплений в травні 2011 року автомобіль «Фольксваген-Кадді» 2006 р. випуску є об'єктом спільної сумісної власності.

Рішення суду першої інстанції в цій частині відповідає фактичним обставинам справи та наданим сторонами доказам.

Враховуючи, що суд першої інстанції при розгляді позовних вимог в частині визнання автомобіля КІА спільною власністю подружжя неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, то рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає до зміни, з ухваленням нового рішення, яким автомобіль КІА належить визнати спільним сумісним майном подружжя визнати право власності за сторонами по ? частині даного автомобіля.

В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують даних висновків.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2014 року задоволити частково, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2014 року змінити, скасувавши його в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання спільним майном подружжя автомобіль автомобіль КІА, 2008 року випуску, тип легковий комбі-В, моделі CEED 1,6 державний номерний знак НОМЕР_2.

Позовні вимоги позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, витребування майна із чужого незаконного володіння задоволити частково.

Визнати автомобіль КІА, 2008 року випуску, тип легковий комбі-В, моделі CEED 1,6 державний номерний знак НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та визнати за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 право власності за кожним по ? частині на автомобіль КІА, 2008 року випуску, тип легковий комбі-В, моделі CEED 1,6 державний номерний знак НОМЕР_2.

В іншій частині рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2014 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення, але може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :