РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/366/15-ц

27 квітня 2015 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Олійник П.В.

при секретарі - Вознюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" про захист прав споживачів та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення сплачених грошових коштів за договором № 375049 від 13.01.2012 року, неустойки, інфляційних та трьох процентів річних за користування коштами на загальну суму 224942,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ним та відповідачем укладено договір про придбання автомобіля за програмою «АВТО ТАК» відповідно до якої, за умов сплати щомісячних внесків автомобіль розподіляється відповідачем серед учасників групи, які сплатили більшу частину його вартості. Позивачем сплачено відповідачу 146760,49 грн., що становить 77,73 % вартості автомобіля. Незважаючи на це автомобіль не отримав, а тому у листопаді 2014 року звернувся до відповідача з заявою про розірвання договору та повернення чистих внесків. В грудні 2014 року від відповідача надійшла відповідь про те, що відповідачем розірвано угоду і кошти будуть повернуті в порядку черговості, оскільки, перед ним є ще 37 учасників, які чекають на отримання коштів.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та з аналогічних підстав. ОСОБА_2 позов задовольнити.

Відповідач ТОВ «АВТО ПРОСТО» надіслав до суду заперечення проти позову, згідно якого позовні вимоги не визнає, оскільки розрахована позивачем сума чистих внесків які підлягають поверненню, не відповідає умовам договору. Згідно договору підлягає поверненню позивачу сума 106460,34 грн. чистих внесків, а за вирахуванням податків 102266,47 грн.. Повернення цих грошових коштів відбувається в порядку черговості серед учасників програми «АВТО ТАК», що прямо передбачено п.13.4.1 ст.13 додатку №2 до договору. Також заперечив проти позовних вимог про стягнення неустойки, інфляційних та трьох процентів річних за користування коштами, оскільки, це не передбачено умовами угоди.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову з аналогічних підстав і просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та дослідивши наданні докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Як встановлено судом 13.01.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 375049 з додатками, предметом якого було надання послуг системи АВТО ТАК, спрямованих на придбання автомобіля. Згідно умов вказаного договору відповідач виступає виконавцем певних послуг по придбанню автомобіля, а позивач зобов'язується сплачувати послуги, пов'язані зі вступом до системи при укладанні угоди, вносити плату за послуги, пов'язані з видачею автомобіля за системою при наданні такого права, щомісячно сплачувати повні внески та інші обов'язкові платежі після отримання автомобіля в натурі.

Відповідно до наданих квитанцій позивач сплатив 13.01.2012 року вступний внесок у розмірі 6796,80 грн., а також одноразові та щомісячні платежі з січня 2012 року по травень 2013 року на загальну суму 146760,49 грн. Як вбачається із наданих сторонами доказів позивачем було сплачено 43,0507 % вартості ціни автомобіля.

Вимогами ч.1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно д п.14.1 ст.14 Додатку № 2 до договору сторони домовляються, що наслідки невиконання зобов'язань за угодою регулюються умовами угоди, а у випадках, не передбачених ними, відповідними нормами чинного законодавства.

Згідно із п.13.1. ст.13 Додатку №2 учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати Угоду за власним бажанням, про що має повідомити ОСОБА_2 у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач повідомив відповідача про розірвання договору своєю заявою від 11 листопада 2014 року. Листом від 22.12.2014 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» повідомило відповідача, про те, що в звязку з невиконанням позивачем умов договору, товариство розірвало з ним угоду, про що було повідомлено позивача. В своєму запереченні на позов відповідач вказував, що договір № 375049 було розірвано в серпні 2013 року. В довідці від 16.03.2015 року відповідач вказує, що угоду з позивачем було розірвано в липні 2014 року. ОСОБА_2, жодних доказів розірвання договору № 375049 саме в серпні 2013 року або в липні 2014 року, як і повідомлення про це позивачу, відповідачем не надано. В звязку з цим суд вважає, що датою розірвання договору № 375049 є листопад 2014 року.

Згідно із п.13.3. ст.13 Додатку №2 договору № 375049 сума чистих внесків, що підлягає поверненню розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий Учасник повідомив ОСОБА_2 про розірвання Угоди, за вирахуванням відступного за відмову від угоди у розмірі двох цілих чистих внесків.

Протягом дії Угоди позивачем було сплачено 43,0507 % в оплату вартості ціни автомобіля. За вирахуванням відступного відповідно до п.13.3ст. 13 Додатку №2 до Угоди (двох цілих чистих внесків), що складають 1, 6667% від ціни автомобіля, позивачу має бути повернено 41,3840% від ціни автомобіля, дійсної на момент подання заяви про розірвання угоди.

Згідно договору № 375049 позивач мав намір придбати автомобіль KIA Carens. Будь-яких доказів про заміну даного автомобіля на інший відповідачем не надано. Відповідно до реєстру рекомендованих роздрібних цін на автомобілі KIA для ТОВ «АВТО ПРОСТО» вартість автомобіля KIA Carens становить 392000 грн.. Суд приймає дану ціну для розрахунку, зважаючи на те, що це остання відома суду ціна автомобіля, яку надали сторони.

Таким чином сума, що підлягає до повернення позивачу згідно з умовами угоди складає 392000 х 41,3840% = 162225 грн. 28 коп.

Суд не погоджується із запереченнями відповідача про неможливість стягнення коштів за Угодою, оскільки пунктом 13.4.2. ст.13 Додатку №2 визначено порядок повернення коштів учаснику, за яким формуються черги учасників, відповідно до дати подання заяви про розірвання угоди, тобто пріоритет надається тому учаснику, який перший подав заяву про розірвання угоди.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк( термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виканню з настанням цієї події.

Відповідачем суду надано довідку щодо утворення черги для повернення чистих внесків, у якій знаходяться 36 учасників системи, які розірвали угоду раніше ніж позивач, а також декілька заяв громадян про розірвання угод із відповідачем.

Договором, який був укладений з позивачем, передбачалась сплата учасником внесків у фонд повернення внесків у разі розірвання договору і такі внески позивачем сплачувались.

Суд вважає, що відповідачем не представлено переконливих доказів у підтвердження наявності черги учасників, яким ТОВ «АВТО ПРОСТО» повинно повернути внески, об'єктивності причин невиконання зазначеного обов'язку повернення коштів протягом тривалого часу, оскільки у відповідача є фонд повернення внесків, а також даних про відсутність коштів для повернення внесків. В звязку з цим, суд вважає, що позовна вимога про повернення чистих внесків підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення неустойки, інфляційних та трьох процентів річних за користування коштами, то в їх задоволенні суд відмовляє, оскільки, стягнення цих коштів не було передбачено умовами договору.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 1622,25 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" про захист прав споживачів та стягнення коштів задовільнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" на користь ОСОБА_1 162225 (сто шістдесят дві тисячі двісті двадцять п"ять) грн. 28 коп. в рахунок повернення сплачених чистих внесків.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" на користь держави 1622,25 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Олійник П.В.