ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9814/15-ц
провадження № 2-о/753/222/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

за участю секретаря - Цибулюка М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Тростянецькому районі Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просила встановити, що її мати, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року - полька, оскільки заявник має намір підтвердити польське походження роду.

В судове засідання заявник з'явилася, заявупро встановлення факту підтримала та просила її задовольнити повністю.

Заінтересована особа, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Тростянецькому районі Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не направила свого представника, надіслала на адресу суду заяву в якій просила справу слухати без участі представника, повідомивши, що жодних заперечень з приводу заяви ОСОБА_2 не має.

Вислухавши пояснення заявника, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно статті 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь -які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, допитаних свідків, письмових доказів.

У відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.05.1955 року ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року і її батьком значиться ОСОБА_5, національність - українець, матір'ю - ОСОБА_3, національність - українка (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, 04 січня 1978 року ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 змінила прізвище на «ОСОБА_2» (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів справи, у 1915 році сім'я дідуся заявниці була переселена на територію України для роботи у маєтку пана ОСОБА_4 у с. Верхівка Тростянецького району Вінницької області. При переселенні усі документи, зокрема про народження дідуся ОСОБА_7, втратились, а при реєстрації документів на Україні національність взагалі не вказувалась. Реєстрація народження її батька відбувалась уже на території України у 1971 році, через що було вказана національність - українець. За національністю дідусь ОСОБА_7 був поляком, хоча у свідоцтві про народження матері заявниці її національність вказана, як українка.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10.06.1954 року ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року і її батьком значиться ОСОБА_7, національність - українець, матір'ю - ОСОБА_9, національність - українка (а.с.8).

Пізніше, а саме 12 червня 1954 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 12.06.1954 року зроблено запис за № 5. Після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище: ОСОБА_5, ОСОБА_3 (а.с.9).

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 30.12.2013 року встановлено, що факт, що рідний брат матері заявниці, ОСОБА_2 - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, за національністю був поляк (а.с12-13).

Крім того, цим же рішенням встановлено, що ОСОБА_7 був батьком ОСОБА_10. На другій сторінці копії паспорта ОСОБА_7 вбачається напис латиною, в перекладі на українську мову: "що він проживає в общині Верховка, котрого ми знаємо". З підтвердження виданого релігійною громадою (парафія) святого Йосифа, обручника пресвятої Діви Марії римсько-католицької церкви від 28.12.2013 року №08/13 встановлено, що ОСОБА_10, 1941 року народження був хрещений у римо-католицькій церкві і походить з польської сім'ї.

Згідно ч.3, ч.4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 4 ОСОБА_10 за національністю «поляк» (а.с.14).

Отже, судом достовірно встановлено, що кровні родичі заявниці, рідний дідусь та рідний брат матері, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 були поляками.

Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, виходячи з наведеного, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки встановлені факти свідчать про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року - полька.

Керуючись статтями 57, 209, 210, 212-215, 218, 256, 259 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Тростянецькому районі Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт того, що матиОСОБА_2 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року - полька.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА