Провадження № 2/0202/2520/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 червня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у жовтні 2012 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позивач посилався на те, що 30.05.2008 року між ним та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 88МК, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 70000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 29.05.2013 року. Вимоги до відповідачки, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки та договору поруки з ОСОБА_2 Відповідачка ОСОБА_3 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 09.10.2012 року у розмірі 167054,90 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 62599,76 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 68589,43 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 0 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у розмірі 27672,62 грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 250 грн., штрафу (процентної складової) у розмірі 7943,09 грн. Просив стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 88МК від 30.05.2008 року у розмірі 157054,90 грн., сплачений судовий збір, та стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2012 року позовні вимоги були задоволені.

Ухвалою суду від 12.07.2013 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2012 року було скасовано і справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Представник позивача при новому розгляді справи подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти розгляду справи без відповідачів.

Відповідачі у судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки не повідомили.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № 88МК від 30.05.2008 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 70000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 29.05.2013 року.

В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором № 88МК від 30.05.2008 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року та та договір поруки з ОСОБА_2 від 30.05.2008 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.10.2010 року було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно, передане в заклад позивачу відповідно до кредитного договору 88МК від 30.05.2008 року шляхом вилучення у ОСОБА_2 належне йому на праві власності заставне майно, а саме верстат фрезерний 3-х сторонній модель ВФ-3 та верстат кругло пильний модель ВК-40, та звернено стягнення на дане майно. На виконання цього рішення вказане майно було вилучено позивачем у ОСОБА_2 Позивачем не надано до суду доказів реалізації заставного майна або не реалізації заставного майна. Тобто позивачем не надано доказів наявності заборгованості за даним кредитним договором саме у тому розмірі, який зазначено у позовній заяві.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги спростовуються матеріалами справи, жодних інших доказів на їх підтвердження надано не було, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 553, ЦК України, ст.ст.11, 15, 27, 60, 61, 212-215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко