АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9780/15 Справа № 183/5660/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія
12 листопада 2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 рік листопад 12 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» про витребування майна, стягнення отриманих доходів, відшкодування завданої моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» про витребування земельної ділянки та стягнення доходів і моральної шкоди, посилаючись на те, що йому на підставі Державного акту серії ДП № 053779 від 22.12.2003 року на праві власності належить земельна ділянка площею 3.1239 га, яка розташована на території Спаської сільської ради Дніпропетровської області.

08 січня 2009 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки на строк до 31 грудня 2013 року, після чого земельна ділянка була передана зазначеному товариству за актом приймання-передачі, що є додатком до договору оренди та який був зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Новомосковського районного відділу Центру Державного земельного кадастру.

В серпні 2013 року позивачем було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» повідомлення про те, що він не має наміру продовжувати дію договору оренди земельної ділянки на наступний період, в якому він також просив не засівати його ділянку після збору врожаю 2013 року.

21 січня 2014 року позивач повторно направив до вказаного товариства повідомлення про те, що він не бажає продовжувати дію договору оренди земельної ділянки від 08 січня 2009 року з проханням повернути йому її відповідно до пункту 6.4.5 договору.

Однак, у звязку з тим, що не дивлячись на зазначені обставини, позивачеві стало відомо про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» все ж таки засіяло його земельну ділянку озимою пшеницею і ця обставина підтверджується актом від 03.06.2014 року та листом Державної інспекції сільського господарства у Дніпропетровській області від 30.05.2014 року, позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. З Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди стягнуто 600 гривень та судові витрати по справі в сумі 243 гривень 60 копійок, а всього 843 гривні 60 копійок. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив його скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, стягнувши на його користь 21 373 гривні 10 копійок.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди скасуванню, з послідуючим ухваленням у скасованій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом постановив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо витребування майна із чужого незаконного володіння.

Доводи позивача ОСОБА_2 про те, що правовідносини які виникли між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» повинні регулюватися крім інших норм, зокрема статтями 387 та 390 ЦК України про захист прав власника шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до статті 387 ЦК України позов може бути предявлено тільки тоді, коли відповідач незаконно заволодів річчю, зокрема тоді, коли майно відповідачеві передав не позивач, а інша особа.

З цих підстав не може бути визнано правомірним і застосування до виниклих правовідносин положень статті 390 ЦК України.

В той же час, що стосується рішення суду в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди, то у звязку з тим, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються у відповідності до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з послідуючими змінами, зокрема коли її право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень ; у випадках передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад ст. 49 Закону «Про інформацію», ст. 44 Закону «Про авторське право і суміжні права») ; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди, та до яких виниклій спір між сторонами не відноситься, то воно не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення на його користь моральної шкоди.

Таким чином, з огляду на викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п.4 ст. 309, ст.ст. 313 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року в частині стягнення на користь ОСОБА_2 моральної шкоди скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» про відшкодування завданої моральної шкоди відмовити.

В іншій частині рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :