УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу квартири недійсними, поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу квартири недійсними, поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що 27 червня 2003 року за спільні сумісні кошти її та ОСОБА_4 придбано двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Покупцем за вказаним договором зазначено ОСОБА_3 Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Тетерською О.Ю., та зареєстрований в реєстрі під номером 5272. Право власності на квартиру було зареєстроване в КП БТІ м. Києва 04 липня 2003 року.

Позивач зазначала, що вказаний вище договір укладено з порушенням норм чинного законодавства на момент укладання договору цивільного законодавства. Так, фактично покупцем за даним договором виступав ОСОБА_4, а кошти, які були використані на придбання квартири являються її з ОСОБА_4 спільною сумісною власністю, так як були отримані під час перебування їх у зареєстровану шлюбі. Даний правочин порушив її майнові права, як співвласника сімейних коштів.

ОСОБА_4 приховував від позивача факт придбання квартири на ім'я ОСОБА_3, у тому числі користування, збереження, а також збільшення ринкової вартості нерухомості (проведення капітального ремонту приміщення та внутрішнього оснащення і зовнішнього оснащення і зовнішнього переобладнання квартири) за спільні кошти подружжя. Вона не надавала згоди на використання спільних сумісних коштів подружжя на придбання квартири на ім'я ОСОБА_3 Відповідач ОСОБА_3 знала, що ОСОБА_4 одружений, а також про незгоду другого із подружжя з укладанням даного договору за рахунок родини, у тому числі ОСОБА_2

Позивач також зазначала, що ринкова вартість спірної квартири за вказаною вище адресою була сплачена сімейними коштами родини ОСОБА_4, які були наявні в родині та придбані в результаті спільної праці членів сім'ї родини, у тому числі нею. Грошові кошти у сумі 40 000 доларів США були спільною власністю сім'ї, але без її відома та її згоди були інвестовані в матеріальне забезпечення ОСОБА_3 Факт порушення законних шлюбних відносин, а також нецільове використання сімейних коштів (не в інтересах сім'ї та не на її потреби) призвело до розладу стосунків в родині ОСОБА_4 та розірвання шлюбу у 2013 році.

Таким чином, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 27 червня 2003 року є удаваним в частині покупця, оскільки дійсним покупцем за даним договором є відповідач ОСОБА_4

22 серпня 2012 року між ОСОБА_3 та сестрою відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, за яким право власності перейшло до відповідача ОСОБА_5 Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі під НОМЕР_1. Право власності було зареєстровано в КП БТІ м. Києва 24 вересня 2012 року. Оскільки, фактичним покупцем та власником квартири АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 27 червня 2003 року виступав відповідач ОСОБА_4, а кошти, на які придбавалась квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4, то договір від 22 серпня 2012 року має бути визнаний недійсним.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2, не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу квартири недійсними, поділ спільного майна подружжя.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова