АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:22-ц/790/6192/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа №640/5055/15-ц Сенаторов В.М.
Категорія: сімейні. Доповідач - Міненкова Н.О
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Міненкової Н.О.

Суддів - Кругової С.С.,Зазулинської Т.П.

За участю секретаря - Галушко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про встановлення іншого порядку участі батька у вихованні дитини, -

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_4 про встановлення іншого порядку участі батька у вихованні дитини.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 липня 2015 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та посилається на те, що спір про встановлення порядку участі батьків у вихованні дитини вже вирішувався судами. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 09.07.2014 року був визначений порядок участі батька у вихованні доньки, відповідно до рішення виконкому Харківської міської ради від 06.02.2013 року за №-38, а саме кожної п'ятниці з 17-00 години п'ятниці до 20-00 години наступної суботи, з обов'язковим повернення дитини до постійного місця проживання. Рішення набуло чинності і не скасовано та передано на виконання тому, вважав, що суд безпідставно відкрив провадження за позовом. Крім того, на думку апелянта спір щодо оскарження дій посадових осіб органів місцевого самоврядування повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства. А тому за вимогами про скасування рішення виконавчого комітету необхідно постановити ухвалу про залишення цих вимог без розгляду на підставі ч.1 ст. 100 КАС, а за позовними вимогами в частині встановлення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини провадження необхідно закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про встановлення іншого порядку участі батька у вихованні доньки суд першої інстанції виходив з того, що той порядок, який був встановлений рішенням Управління служб у справах дітей Харківської міської ради та підтверджений рішенням Апеляційного суду Харківської області на час звернення до суду підлягає зміні, так як не враховує інтереси малолітньої дитини.

Вирішуючи питання про встановлення іншого порядку участі батька у вихованні дитини суд врахував вік малолітньої дитини та необхідність дотримання нею розумного режиму та прийняв за основу висновок Управління служб у справах дітей Харківської міської ради від 26 травня 2015 року, а саме: з 9-00 до 12-00 години першої та третьої неділі місяця, з урахуванням здоров'я та бажання дитини.

Судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити з наступних підстав.

За нормою ч.2 ст. 159 СК суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини( періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їх спільного спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести: прихильність дитини до кожного із батьків, етичні і інші особисті якості батьків( дані, що їх характеризують, рівень освіти батьків); відносини, існуючи між кожним з батьків і дитиною( як виконують батьки свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини, як ураховують їх інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку) рід діяльності, режим роботи батьків, їхнє матеріальне і сімейне становище і т.і.).

Як було зазначено вище, між сторонами був визначений порядок участі батька у вихованні доньки, який був затверджений рішенням служби у справах дітей та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 09.07.2014 року. Звертаючись з позовом про встановлення іншого порядку участі батька у вихованні доньки позивачка зазначала, що існуючий порядок фактично не виконується так як він негативно впливає на стан доньки, яка є малолітньою і повинна мати одне постійне спальне місто. А тому саме з цих підстав судом було прийнято до розгляду позов і розглянуто його.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що встановлений порядок не може бути змінений, так як є рішення яке набрало законної сили, не можуть бути визнані обґрунтованими, як і те, що скасування рішення служби у справах дітей відноситься до компетенції адміністративних судів. Як вбачається з тексту позовних вимог, у ньому відсутні мотиви оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, а поставлено питання щодо визначення іншого порядку участі батька у вихованні доньки та наведені підстави такого позову. А тому доводи апеляційної скарги не дають підстави для скасування рішення суду. Між тим, судова колегія вважає, що є підстави для зміни рішення в частині визначення днів та часу участі батька у вихованні доньки.

Задовольняючи позовні вимоги та змінюючи порядок участі батька у вихованні доньки суд першої інстанції виходив з того, що існуючий порядок, а саме: з 17 години п'ятниці до 20 години суботи, з ночівлею дитини за місцем проживання батька, на теперішній час не відповідає інтересам дитини, так як дівчинка дуже прив'язана до своєї матері і дуже нервово переживає розлучення з нею саме вночі. Суд вважав, що дитина у віці трьох - чотирьох років взагалі погано переживає зміну спального місця, а тому для неї необхідно встановити більш щадящий режим спілкування.

Судова колегія з такими висновками суду першої інстанції погоджується, але не може погодитися із зміненим порядком, який передбачає участь батька у вихованні доньки: першу та третю неділю місяця з 9-00 до 12-00 годин.

Судова колегія вважає, що такий порядок спілкування з донькою не може забезпечити належне спілкування батька з донькою, яка потребує крім материнського піклування також і піклування батька.

Розглядаючи позов, суд не зазначив жоден доказ, який би підтверджував те, що саме батько створює ситуацію при якій дитина становиться нервовою та, що саме із - за дій батька донька не бажає зустрічатися з ним.

Відповідно до ст. 151 СК України право батьків на виховання дитини включає - право на особисте виховання, право обирати форми та методи виховання, крім тих, що суперечать закону, моральним засадам суспільства, право на захист порушеного права на вихованні дитини.

Статтею 9 Конвенції з прав дитини передбачено право дитини, яка розлучається з одним із батьків чи з обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками , за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Саме спілкування є основним способом здійснення батьками свого права на особисте виховання дитини.

Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Дана норма передбачає у першу чергу, щоб саме батьки , виявляли до дитини повагу та ставилися до неї як до особистості, враховували її бажання, інтереси, потреби.

Малолітня дитина чотирьох років, дівчинка, дійсно прихильна більш до матері, яка з нею спілкується багато часу і така прихильність є природною. Але, лише мудра поведінка матері, яка любить свою дитину та поважає її, може створити здорову атмосферу спілкування доньки з батьком, який проживає окремо і має рівне право на вихованки доньки. Посилання позивачки на те, що донька не бажає спілкуватися з батьком не є підставою обмежувати ці зустрічі, так як до кожної зустрічі дитину потрібно підготувати, а саме, створити для неї позитивний настрій на зустріч, що повністю залежить від матері. Батько ж повинен своїми діями підтримувати цей позитивний настрій дитини, проявляти обережність у спілкуванні та відчувати її прихильність до нього.

Лише люблячі батьків наділені властивостями, в супереч своїм інтересам і амбіціям, у першу чергу враховувати інтереси дитини, відчувати її настрій і ніколи не дозволяти ображати один одного у її присутності. Якщо таке відбувається, такі зустрічі не бажані, бо вони негативно впливають на дитину та можуть призвести до її захворювання.

Враховуючи те, що між колишнім подружжям склалися не дуже доброзичливі відносини, так як вони стали з'ясовувати спірні питання не шляхом знаходження компромісів в результаті мирного спілкування, а шляхом судових тяжб, судова колегія вважає, що на початковому етапі вирішення питання про спілкування доньки з батьком необхідно обрати більш обережний режим( враховуючи також і те, що батько був обмежений деякий час у спілкуванні з донькою, а тому дівчинці необхідно надати час щоб зрозуміти необхідність для неї у цих зустрічах), а саме спілкування батька щонеділі по три години з 9 години до 12-00 години у присутності матері дитини за місцем її проживання або за погодженням сторін. І лише після того, як батьки на перше місце поставлять інтереси дитини та під час зустрічей з нею створять для неї позитивний настрій, можливо надати батькові зустрічатися з донькою більш тривалий час, але це не означає , що у разі порозуміння між батьками та позитивного настрою дитини, такі зустрічі можливі у любому форматі за погодженням між батьками.

Обираючи на даному етапі саме такий порядок, судова колегія виходила з вимог, що були заявлені, а також дала оцінку доводам апеляційної скарги в частині незгоди батька з тим, що був змінений порядок його участі у вихованні доньки, який існував до подачі позову про встановлення іншого порядку участі батька у вихованні доньки.

Судовою колегією враховано також те, що дитина довгий час не спілкувалася з батьком або ці спілкування відбувалися у примусовому порядку, що могло налякати дитину. Враховано режим роботи батьків, прихильність дитини до матері, її малолітній вік та необхідність того, щоб пройшов деякий час для того щоб дитина звикла до зустрічей з батьком, завдяки зусиллям обох батьків. Фактично, батькам наданий час на розуміння того, що їх неприязнь у відносинах не може впливати на дитину, яка повинна відчувати любов обох батьків до неї і повагу батьків один до одного.

Керуючись ст.. 303,304,307,309,313.317,319 ЦПК України судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Встановити наступний порядок участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з набуття рішенням чинності: щонеділі з 9 -00 до 12-00 годин у присутності матері за місцем проживання дитини з матір'ю, або за погодженням сторін, а з 01 грудня 2015 року щосуботи з 9-00 до 18-00 години за місцем проживання батька.

Зобов'язати ОСОБА_4 забезпечити виконання рішення суду і не перешкоджати спілкуванню доньки ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -