РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/196/15-ц

05 травня 2015 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Цвіркун О.С.

при секретарі - Федас І.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_3 в якому просить розірвати шлюбу між нею та відповідачем, який було зареєстровано 12.08.2009 року Маломидською сільською радою Костопільського району Рівненської області, актовий запис №9.

В ході розгляду справи позивачем збільшено позовні вимоги, в яких вона просить суд визначити місце проживання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з нею.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали із підстав викладених у позові та просили суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог позивача щодо розірвання шлюбу на підставах викладених у письмових запереченнях. З приводу позовної вимоги про визначення місця проживання неповнолітніх дійте з матір'ю відповідач та його представник не заперечували.

Суд, всебічно, об'єктивно та неупереджено дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.08.2009 року у Маломидській сільській раді Костопільського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено актовий запис №9, що стверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5). Від подружнього життя сторони мають неповнолітніх доньок ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження останніх (а.с.6-7).

Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.

Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу, вони постійно конфліктують, мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, наданий судом час на примирення результату не дав, адже позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову в частині розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч. 1, 2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що неповнолітні діти сторін - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають разом із позивачем в АДРЕСА_1

За змістом ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Вирішуючи спір, суд, оцінивши надані докази та обставини справи, з урахуванням того факту, що відповідач визнав позов в даній частині, та враховуючи вік дітей, дотримання принципу Декларації прав дитини, встановивши відсутність передбачених ч. 2 ст. 161 СК України виняткових обставин, які б зумовили необхідність розлучення малолітніх дітей з її матір'ю, приходить до висновку про те, що місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_1, слід визначити з матір'ю ОСОБА_1

Таким чином, позовні вимоги позивача з приводу встановлення місця проживання дітей з нею підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 105, 110, 112, 141, 160, 161 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та встановлення місця проживанння дітей - задовлольнити.

Шлюб, зареєстрований 12 серпня 2009 року Маломидською сільською радою Рівненської області, за актовим записом №9 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, з матір'ю ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Цвіркун О.С.