АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7294/2015 Головуючий у 1 інстанції - Сухомлінов С.М .
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В. та Невідомої Т.О.

при секретарі Осауленко О.А.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, про стягнення страхового відшкодування в розмірі 40855,76 грн., 3601,03 грн. - пені, 413,03 грн. - 3% річних, 3717,88 грн. - витрати від інфляції, 2000 грн. витрат на правову допомогу та 1000 грн. моральної шкоди, а всього 51 587,70 грн. Посилався на те, що належний йому автомобіль було пошкоджено в результаті ДТП 26.04.2014 року, винуватцем в якій відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва, визнано ОСОБА_3 Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час ДТП була застрахована в ВАТ «НАСК «Оранта». Відповідач зобов'язаний відшкодувати йому шкоду, завдану застрахованою особою, але фактично відмовився від виплати, чим порушує його права .

В ході судового розгляду, позивач збільшив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 40855,76 грн., 6048,71 грн. - пені, 627,95 грн. - 3% річних, 7559,18 грн. - витрати від інфляції, 2000 грн. - витрат на правову допомогу та 1000 грн. - моральної шкоди, а всього 58 091,60 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» - 48 904 грн. 47 коп. страхового відшкодування, з яких: 40855,76 грн. - сума страхового відшкодування, 6048,71 грн. - пеня та 2000 грн. - витрати на правову допомогу. На користь держави стягнуто з відповідача 489 грн. 04 коп. судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду,в частині вирішення вимог та відмови позивачу в задоволені позову про стягнення 3% річних,інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди, скасувати та ухвалити, в цій частині нове про повне задоволення позовних вимог.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема,що висновки суду про відмову йому у стягненні з відповідача 3% річних та інфляційних втрат не ґрунтуються на законі. Окрім цього, суд безпідставно не прийняв його доводи про заподіяння бездіяльність відповідачу йому моральної шкоди,оскільки діючим законодавствомпередбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - відшкодування збитків та моральної шкоди. (ч.4. ст.1. ст. 611 Цивільного кодексу України). Право на відшкодування моральної шкоди передбачено також ст.23 ЦК України та п.3 ст.386, згідно якої власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Рішення суду в частині стягнення страхового відшкодування та відшкодування витрат на правову допомогу не оскаржено та,відповідно,не перевіряється.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача доводи апеляційної скарги,з викладених в ній підстав підтримала та просила її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з‛явився,про розгляд справи повідомлений за законом належно, причини неявки не повідом,заяв про відкладення справи не подавав.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно ст.37 зазначеного Закону виплатастрахового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених документів.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Страховик, згідно із ч.3 ст. 988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно із ст. 990 ЦК України, страховик здійснює договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст. 992 ЦК України).

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня (ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно постанови (а.с.18), 26.04.2014 року по вул. Богатирській, 3 в м. Києві, з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем НОМЕР_1 та між автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1,сталася дорожньо-транспортна пригода. На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ВАТ НАСК «ОРАНТА»

Згідно листа (а.с.38-39), відповідач визнав страхове відшкодування у розмірі 40 855,76 грн.

Відмовляючи позивачу в задоволені вимог про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції встановив, що внаслідок ДТП шкода була завдана лише майну позивача, тому не знайшов підстав для стягнення зі страхової компанії моральної шкоди.

Таких висновків, в зазначеній частині, суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування, в зазначеній частині не вбачається.

Згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Між тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду про відсутність підстав для стягнення на користь позивача 3 % річних та інфляційних витрат та вважає,що рішення суду, в цій частині, є незаконним та підлягає скасуванню,з ухваленням в зазначеній частині,нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог,виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 536 та 625 Цивільного кодексу України Відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526. частина друга ст. 625 ЦК України).

Відповідно до розрахунків позивача, з якими колегія суддів погоджується, розмір 3% річних за 187 днів прострочення відповідачем зобов'язання по виплаті страхового відшкодування складає з 01.09.2014 до 12.02.2014 року : 40 855.76 грн. х 3 х 187 : 365 : 100 = 627,95 грн., інфляційні втрати з вересня 2014 року становлять 7 559,18 грн.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь 3% річних та інфляційних втрат є обгрутованими та такими,що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303,304, 307,309, 313 - 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,подану його представником ОСОБА_2, задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2014 року, в частині вирішення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ВАТ НАСК «Оранта» 3% річних,що становить 627,95 грн. (шістсот двадцять сім грн.95 коп.) та 7 559,18 грн.(сім тисяч п‛ятсот п‛ятдесят дев‛ять грн. 18 коп.) інфляційних втрат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді