АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6726/15 Справа № 206/1874/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Придніпровський енергобудівний технікум», третя особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Так, 14 квітня 2015 позивач ОСОБА_2 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом та уточнивши позовні вимоги просив, поновити його на роботі ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» на посаді викладача англійської мови, стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18 березня 2015 року по день дачі пояснень в сумі 7520 грн. та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 7500 грн., мотивуючи тим, що він працював викладачем англійської мови в ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» з 01.09.2000 року. Наказом №20-к від 17 березня 2015 року його було звільнено за п.4 ст.40 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним і необґрунтованим, оскільки відповідно до п.1 ст.25 Закону України «Про загальну середню освіту» від 13.05.1999 року педагогічне навантаження вчителя/викладача загальноосвітнього навчального закладу незалежно від підпорядкування, типу і форми власності включає 18 навчальних годин протягом навчального тижня. Його педагогічне навантаження на 2014-2015 навчальний рік обсягом 768 годин, на місяць складає 76,8 годин (на 10 місяців), і відповідно, приблизно, 20 годин на тиждень, в середньому 4 години на день.

У вказаний відповідачем день прогулу, 12 березня 2015 року, він за розкладом занять провів зі студентами два практичних заняття, з 8-30 годин до 11-20 годин, що дорівнює чотирьом академічним годинам. Інші види педагогічної діяльності викладача, окрім педагогічного навантаження за розкладом, терміном часу і місцем їх проведення законодавчо не унормовано. Тому, вважав, що намагання директора технікуму змусити позивача знаходитись у навчальному закладі понад встановлене педагогічне навантаження є неправомірним, а наказ про його звільнення суперечить законодавчим актам України. Вважав, що вимога директора технікуму щоденно знаходитись у навчальному закладі з 8 -30 годин до 15-10 годин суттєво змінює умови його праці.

Позивач не заперечував, що 12 березня 2015 року він пішов з роботи о 11-20 годин і більше в той день до технікуму не повернувся, однак не вважав це прогулом, оскільки, робочий день для нього був закінчений. Обґрунтовував свої доводи тим, що тарифна ставка викладача вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації складає 3 години викладацької роботи в середньому в день (720 годин на рік). Вважав, що саме в цьому і полягає специфіка скороченого робочого часу для педагогічних працівників, що скорочений робочий час 3 години на день, 18 годин на тиждень (при шестиденному робочому тижні). Таким чином, після виконаного 12 березня 2015 року навчального навантаження у обсязі 4 годин на день, викладач має право займатися іншими видами педагогічної діяльності, витрачати на цю діяльність робочий час, не унормований законодавчо, на свій розсуд, навіть за межами навчального закладу.

Крім того, позивач не погоджувався з тим, що відповідач у своїй діяльності керується Законом України «Про вищу освіту», а не Законом України «Про загальну середню освіту», оскільки вважає, що технікум має І рівень акредитації, надає освітні послуги за кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста, хоча і має назву «вищого навчального закладу».

Просив задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 БТ-ІІ №1608475 позивач ОСОБА_2 з 28 серпня 2002 року працював на посаді викладача англійської мови у ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум». (а.с.7-8).

Відповідно п.п.4.3, 4.4 Статуту ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» безпосереднє управління діяльністю технікуму здійснює його керівник директор, який обирається, затверджується та звільняється із посади відповідно до Закону України «Про вищу освіту». Директор технікуму в межах наданих йому повноважень: приймає на роботу та звільняє з роботи працівників; разом із профспілковою організацією подає на затвердження загальним зборам трудового колективу технікуму правила внутрішнього розпорядку та колективний договір і після затвердження підписує його (а.с.66).

Частиною 2 ст. 52 КЗпП України визначено, що на тих підприємствах, в установах, організаціях, де за характером виробництва та умовами роботи запровадження п'ятиденного робочого тижня є недоцільним, встановлюється шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. При шестиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи не може перевищувати 7 годин при тижневій нормі 40 годин, 6 годин при тижневій нормі 36 годин і 4 годин при тижневій нормі 24 години.

Статтею 57 КЗпП України визначено, що час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Згідно до вимог ст. 142 КЗпП України - трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Змінами до правил внутрішнього трудового розпорядку, схваленого на зборах трудового колективу Протоколом №31 від 12 лютого 2015 року п.6.3 для викладачів встановлено 6-денний 36-годинний робочий тиждень. Тривалість робочого дня викладачів 6 годин; п.6.4 початок та закінчення роботи та перерва для відпочинку та харчування викладачів встановлюється так: початок роботи о 08-30 годин, обідня перерва об 11-20 год. 12 год.; закінчення роботи о 15 10 год. (а.с.23-24).

Позивач з даними змінами був ознайомлений 25 лютого 2015 року, про що свідчить його особистий підпис в листі-ознайомлення (а.с.25), правила не оскаржені.

Наказом директора «Придніпровський енергобудівний технікум» ОСОБА_3 №20-к від 17.03.2015 року ОСОБА_2, викладач англійської мови, за згодою профкому, з 17 березня 2015 року звільнений у звязку з прогулом без поважних причин, на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України необхідно виходити з того, що прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишенням роботи до закінчення строку трудового договору тощо).

Так, судом першої інстанції, на підставі належних доказів, було вірно встановлено факт відсутності позивача ОСОБА_2 на робочому місці ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» 12 березня 2015 року більше трьох годин безперервно, а саме враховано: - доповідну старшого інспектора Осіпової Н.В. складену на імя директора ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» ОСОБА_3, про те, що 12 березня 2015 року, викладач англійської мови ОСОБА_2, покинув приміщення технікуму об 11 год. 30 хв. та до кінця робочого дня до технікуму не повернувся. (а.с.30); - акт складений комісією (у складі: старшого інспектора Осіпової Н.В., інженера з охорони праці ОСОБА_4, заступника директора з навчальної роботи ОСОБА_5М.) про те, що 12 березня 2015 року викладач англійської мови ОСОБА_2 покинув приміщення технікуму о 11 год. 30 хв. до 15 год. 10 хв. на робочому місці так і не зявився (а.с.33); - акт комісії (у складі: старшого інспектора Осіпової Н.В., заступника директора з АГЧ ОСОБА_6, лаборанта ОСОБА_7О.) складений про те, що 13 березня 2015 року, у їх присутності, викладач англійської мови ОСОБА_2 відмовився надати письмові пояснення на пропозицію директора ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» ОСОБА_3 з приводу відсутності на робочому місці 12 березня 2015 року. Та в усній формі пояснив, що на його думку його робочий день закінчується об 11 год. 30 хв. (а.с.33).

Протоколом засідання профспілкового комітету ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» №6 від 16 березня 2015 року надано згоду на звільнення з роботи викладача ОСОБА_2 за прогул без поважних причин.

Статтею 139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Частиною 2 ст.147 КЗпП України передбачено, що звільнення - це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосовано до працівника за порушення трудової дисципліни.

Вимоги ст.ст.43,147-1-149 КУЗпП України відповідачем були виконані.

Враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зробив висновок, що відсутність позивача на робочому місці більше трьох годин можна вважати прогулом, оскільки, доводів поважності своєї відсутності у судовому засіданні позивач так і не навів.

Доводи апеляційної скарги, що робочий день на його думку закінчується о 11 год. 30 хв., не можна взяти до уваги, як необгрунтовані.

Як було вірно встановлено у суді першої інстанції, відповідно до п.1.7 Статуту ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» здійснює свою діяльність відповідно до вимог Конституції України, Законів України «Про освіту» та «Про вищу освіту», інших нормативно правових актів з освітньої діяльності та цього статуту. Даний факт не потребує додаткового встановлення, оскільки, установа відповідача зареєстрована у встановленому законом України порядку, що підтверджено матеріалами справи та даний факт не оспорено. А тому, колегія вважає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права при визначенні правового обґрунтування спірних відносин, тобто не застосування ст. 25 ЗУ «Про загальну середню освіту» є безпідставними, оскільки, діяльність відповідача регулюється Законом України «Про вищу освіту».

Державний вищий навчальний заклад «Придніпровський енергобудівний технікум» надає послуги з вищої освіти (КВЕД 85.42. Вища освіта), що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. ( а.с.26-28).

У відповідності до ст. 50 КЗпП України, нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Статтею 51 КЗпП України передбачено скорочену тривалість робочого часу для окремих категорій працівників (учителів, лікарів та інших).

Відповідно до ч.1,2 ст. 56 Закону України «Про вищу освіту» - робочий час науково-педагогічного працівника становить 36 годин на тиждень (скорочена тривалість робочого часу). Робочий час науково-педагогічного працівника включає час виконання ним навчальної, методичної, наукової, організаційної роботи та інших трудових обовязків. Робочий час наукового працівника включає час виконання ним наукової, дослідницької, консультативної, експертної, організаційної роботи та інших трудових обовязків. Робочий час педагогічного працівника включає час виконання ним навчальної, методичної, організаційної роботи та інших трудових обовязків.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що право позивача встановленим відповідачем згідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» 6-ти годинним робочим днем для займаної ним посади викладача другої категорії порушено не було, оскільки, такий робочий час передбачений Законом України «Про вищу освіту» та не суперечить КЗпП України.

Щодо доводів апелянта про істотні зміни умов праці, зазначене також не знайшло свого підтвердження, оскільки, як встановлено судом першої інстанції, до внесення змін у Правила внутрішнього трудового розпорядку ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» також була передбачена 36-ти годинна робоча неділя, а графіком роботи для кожного викладача, у тому числі і позивача, складалися часи роботи, а коли стало моживо встановлювати часи роботи відповідно до Закону України «Про вищу освіту», ними і були внесені зміни до правил внутрішнього трудового розпорядку.

Крім того, щодо доводів апеляційної скарги щодо специфіки «унормованого і не унормованого робочого часу», колегія суддів вважає, що варто зазначити, що поняття «унормованого і не унормованого робочого часу» не передбачає а ні Кодекс законів про працю, а ні будь який інший нормативно-правовий акт. Робочий час педагогічного працівника включає час виконання ним навчальної, методичної, організаційної роботи та інших трудових обов'язків. Норми часу методичної, наукової, організаційної роботи визначаються вищим навчальним закладом. Робочий час викладача ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» встановлений Правилами внутрішнього трудового розпорядку у відповідності до ЗУ «Про вищу освіту», ЗУ «Про освіту» та Кодексу законів про працю.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звільнення позивача було проведено на законнх підставах. Правових підстав для поновлення позивача на роботі немає, тому, відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до вимог ст.235 КЗпП України.

Оскільки, законні права позивача не порушені, то немає підстав для відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 237-1 КЗпП України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції, у оскаржуваній частині, залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

ОСОБА_8