АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/390/15 Головуючий 1 інст. Горбунова Я.М.
Справа № 643/9295/13-ц Доповідач: Міненкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних правах апеляційногосудХарківської області у складі :

головуючого - Міненкової Н.О.

суддів колегії - Гальянової І.Г., Костенко Т.М.

при секретарі - Красношапка К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2013 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором , -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з вказаним позовом , в якому просив солідарно стягнути на його користь з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму боргу за Кредитним договором № 0 від 18.10.2007 року в розмірі 26 012,04 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.04.2013 року становить 207 914,23 грн., з яких 24 768,44 дол. США- кредитна заборгованість, що за курсом НБУ станом на 30.04.2013 року становить 19 7974,14 грн., 1 243,60 дол. США- заборгованість по процентам, що становить 11 5795,47 грн. та стягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору.

У зустрічній позовній заяві, що була подана 12 серпня 2013 року, ОСОБА_4 просив визнати поруку ОСОБА_4 за договором № П-0 від 18 жовтня 2007 року такою, що припинена.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2013 року зустрічний позов ОСОБА_4 до ТОВ "Кей-Колект" залишено без розгляду. Ухвала позивачем не оскаржена.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2013 року позовну заяву "Кей-Колект" задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд ухвалив рішення без з'ясування обставин, що мають значення для справи та їх недоведеності, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що на противагу ст.ст. 1077 та 1082 ЦК України, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідача письмово попереджали про відступлення права грошової вимоги отримання ним зазначеного повідомлення, хоча це є основною умовою, за якої виникає обов'язок боржника здійснити платіж факторові. Суд першої інстанції у рішенні не надав цьому факту оцінки.

Зазначає, що підставою виникнення права пред'явлення позовних вимог у позовній заяві визначено укладання між АТ "Укрсиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" договору факторингу №2 від 13 лютого 2012 року, але він відсутній і не досліджувався судом, а до матеріалів справи позивачем долучена копія договору № 1 від 12 грудня 2012 року. Також не зрозуміло, з якого пункту договору додана виписка з Договору Факторингу, окрім того вона підписана в односторонньому порядку лише директором ТОВ "Кей-Колект", а не обома сторонами договору факторингу.

Зазначає, що позивач не надав до суду акту приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу, чим не підтвердив, що йому належить право вимоги заборгованості за кредитним договором.

Згідно ч. 1 ст.303 ЦПК Українипід час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційной скарги, вислухавши особу, яка булла присутня в судовому засіданні ОСОБА_4судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Прредставник ТОВ «Кей - Корлект» неодноразово викликався в судове засідання, але в судові засідання не з'являвся 09.12.2014 року, 13.01.2015 року та 27 січня 2015 року( а.с. 69-84). Суду не були надані ні заперечення на апеляційну скаргу ні докази, на відсутність яких посилався апеллянт.

Постановлюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення умов закону і договору ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував. Відповідачі доказів, які б спростовували доводи позивача, не надали. Заперечення щодо неправомірності передачі банком боргу позивачу за договором факторінгу є необгрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду.

Судова колегія не може погодитися з даним висновком суду.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 18 жовтня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" і ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту в сумі 30 000 доларів США. В той же день між Банком і ОСОБА_4 був укладений договір поруки.

17 червня 2013 року до суду звернулось ТОВ "Кей-Колект" з позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18 жовтня 2007 року , посилаючись на те, що між ТОВ "Кей-Колект" і АТ "Укрсиббанк" 13 лютого 2012 року укладено договір Факторінгу № 2 згідно до якого одночасно з відступленням прав Вимоги до Фактора переходять усі права Банку за усіма договорами забезпечення.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно з ст.516 ІІК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно 517 ЦK України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Позивач не надав належних і допустимих доказів приймання прав вимоги.

Ні суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції позивач не надав повного тексту договору факторінгу № 2 від 13 лютого 2012 року на який позивач посилається як на підставу прийняття прав вимоги (до позовної заяви наданий був повний текст договору факторінгу № 1 від 12 грудня 2011 року і під час розгляду в апеляційному суді перший і останній аркуш договору факторінгу №2 від 13 лютого 2012 року.

Наданий позивачем договір відступлення вимоги ( а.с.179-180) і акт приймання-передачі прав вимоги (а.с.218) не містять відомостей щодо обсягу (сума) прав вимоги станом на дату укладення договору як взагалі так і особисто до боржника ОСОБА_3

Ці обставини мав намір з'ясувати суд апеляційної інстанції при повторному розгляду справи в апеляційному порядку, але представник позивача жодного разу в судове засідання не з'явився і свої заперечення не надіслав.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За приписами п. 2 статті 517 Цивільного кодексу України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Наявні в матеріалах справи повідомлення банку про відступлення прав вимоги заборгованості за кредитним договором містять інформацію про укладення між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" договору факторингу, але даних про отримання відповідачами повідомлення про відступлення прав вимоги як передумови виконання грошової вимоги новому кредитору матеріали справи не містять.

На ці обставини посилався відповідач у своїх пояснення від 22.04.2014 року( а.с. 193) в яких він зазначав, що мотивувальній частині Жлвтневого районного суду м. маріуполя від 24.03.2014 року( справа №-263/9365/13-ц за позовом ОСОБА_3 до АКІБ «Укрсіббанк» про визнання кредитного договору недійсним судом було встановлено, що не був підтверджений факт передачі АКІБ «Укрсіббанк» у власність ТОВ «Кей-Колект» право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором №-0 від 18.10.2007 року.( а.с. 193-195)

Ці обставини були викладені в апеляційній скарзі і судова колегія намагалася їх перевірити та дати оцінку, але представник позивача в судове засідання не з'явився жодного разу і свої заперечення щодо обствин викладених в апеляційній скарзі не надав.

В апеляційній скарзі апелянт також зазначав, що згідно відповіді НБУ від 15.08.2013 року № 28-315/2662/9964 на інформаційний запит, станом на 08.08.2013 року НБУ не надавало генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій ТОВ "Кей-Колект". Отже, позивач не має права звертатися до суду з вимогою про стягнення боргу в іноземній валюті.

Ці доводи апеляційної скарги також залишились без належного реагування з боку позивача і не були спростовані.

З матеріалів справи вбачається, що 18 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту в сумі 30 000 доларів США. Відповідно до умов вказаного договору відповідач повинен повернути наданий кредит в повному обсязі не пізніше 18 жовтня 2017 року.

Згідно п.п. 1.1. умов зазначеного договору , графіку погашення кредиту валютою кредиту, а також розрахунок заборгованості відповідача за зазначеним договором кредиту є долар США ( а.с.4-12 , 15-22).

Судом першої інстанції також встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 12 грудня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 1.( а.с.25)

Відповідно до пункту 3.1. зазначеного договору факторингу № 1 право вимоги від клієнта до фактора переходять у дату відступлення, після чого фактор набуває права вимоги від боржника і гарантій виконання всіх зобов'язань за первинними договорами та договорами забезпечення.( а.с.28).

ТОВ «Кей-Колект» зареєстровано як фінансову установу відповідно до розпорядження державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на підставі свідоцтва про реєстрацію фінансової установи № 732 від 08.12.2011 року, (А.С.36).

Згідно до вимог ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов»язковим до прийняття за номінальною вартістю на території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватись в Україні у вигляді і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року № 15-93, Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

В пунктах «в» та «г» ч. 4. ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" зазначено, що індивідуальні ліцензії видаються у разі: надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі; використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави.

Відповідно до п.1.5. Постанови Національного банку від 14.10.2004, № 483 «Про затвердження Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу» використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за змістом вказані норми матеріального права передбачають наявність у фінансової установи дозволу чи ліцензії , на здійснення валютних операцій, які видаються Національним Банком України.

Отримавши на підставі зазначеного договору факторингу право вимоги заборгованості за зазначеним валютним кредитним договором, позивач не надав суду доказів наявності ліцензії на здійснення валютних операцій щодо отримання заборгованості по кредиту нарахування відсотків в доларах США .

Зазначення в договорі факторингу щодо повної правосуб'єктності ПАТ "Укрсиббанку" та ТОВ "Кей-Колект" при наявності у ТОВ "Кей-Колект" відповідного дозволу на здійснення валютної операції від НБУ.

Крім того текст зазначеного договору факторингу № 1 , не містить , посилань на те, що боржником по цьому договору є відповідач.

За таких обставин судова колегія вважає, що позивачу необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав ненадання доказів щодо його права на здійснення валютних операцій та вимогу щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та відсотками по доларовому кредитному договору, а також доказів щодо передачі прав ПАТ «УкрСиббанк» на вимогу стягнення кредитної заборгованості з відповідача.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 213, 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2013 року - скасувати.

В задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя -

Судді -