ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/620/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Дубаса В.А., при секретарі Ридзель О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив суд стягнути з них заборгованість за договором позики.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 27.06.2014 року було укладено договір позики №27/06/2014, згідно умов якого позивач надав відповідачу кошти у сумі 198720 грн. на закупівлю рибальського спорядження для подальшої реалізації та отримання прибутку. Згідно вказаного договору позики відповідач зобов"язувався повернути позивачу грошові кошти у сумі 218220 грн. з урахуванням винагороди у сторок до 27.07.2014 року, але непізніше ніж до 08.08.2014 року.

Крім того, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 27.06.2015 року було укладено договір поруки №27/06/2014, відповідно до якого ОСОБА_4 зобов'язувалась відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за договором позики, в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Однак у встановлений термін, відповідач ОСОБА_3 не виконав свої зобов'язання, у зв'язку з чим, позивач просить суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 18.12.2014 року (а.с.35-36), стягнути солідарно з відповідачів на свою користь борг у сумі 246219 грн. 18 коп.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило.

Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 27.06.2014 року було укладено договір позики №27/06/2014, згідно умов якого позивач надав відповідачу кошти у сумі 198720 грн. на закупівлю рибальського спорядження для подальшої реалізації та отримання прибутку. Згідно вказаного договору позики відповідач зобов"язувався повернути позивачу грошові кошти у сумі 218220 грн. з урахуванням винагороди у сторок до 27.07.2014 року, але непізніше ніж до 08.08.2014 року (а.с.11-15).

Позивач виконав умови вказаного договору позики та надав відповідачу ОСОБА_3 зазначені грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується розпискою від 27.06.2014 року(а.с.8).

Однак позичальник ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором не виконав, грошових коштів у передбачений строк не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Згідно норм ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 ст.625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 умови договору позики належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгував позивачу грошові кошти станом на 18.12.2014 року у сумі 246219 грн. 18 коп., яка складається з основного боргу у сумі 210220 грн. 00 коп., інфляційних втрат у сумі 16355 грн. 84 коп., 3% річних у сумі 2172 грн. 31 коп., пені у сумі 17471 грн. 03 коп.

Позивачем надано суду розрахунок суми заборгованості який досліджено та перевірено судом.

Крім того, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 27.06.2015 року було укладено договір поруки №27/06/2014 (а.с.16-17). Відповідно до п.1 договору поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником свого обов"язку за договором позики №27/06/2014 від 27.06.2014 року в повному обсязі і відповідає перед кредитором за порушення зазначеного зобов"язання боржником.

Згідно п.2 договору поруки, у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Частиною 2 ст.615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст.625 ЦК України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.3, 11, 13, 15, 16, 525, 526, 530, 536, 554, 614, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 6, 10, 11, 60, 88, 169 ч. 4, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м.Києва, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця м.Одеси, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_3) заборгованість за договором безпроцентної позики у сумі 246219 грн. 18 коп., яка складається з основного боргу у сумі 210220 грн. 00 коп., інфляційних втрат у сумі 16355 грн. 84 коп., 3% річних у сумі 2172 грн. 31 коп., пені у сумі 17471 грн. 03 коп., а також стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 2462 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ В.А. ДУБАС