Справа № 182/6697/14-ц
Провадження № 2/0182/403/2015
У Х В А Л А

Іменем України

30.04.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Шестакової З.С.

при секретарі - Пометій Є.Т.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за її позовом до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспілки про відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, суд

встановив:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспілки про відшкодуванні шкоди, завданої майну потерпілого.

20 березня 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила суд зупинити виконавчі дії державної виконавчої служби щодо примусової реалізації майна, яке було описано на підставі Акту опису й арешту майна від 06 вересня 2013 року.

Під час судового засідання представник позивача підтримав заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову та суду показав, якщо не вжити заходи забезпечення позову описане майно, яке є предметом спору за даним позовом, буде реалізовано, що в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Представник ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції проти забезпечення позову заперечив, оскільки дії державної виконавчої служби щодо реалізації майна ПП „Дніпрянка не стосуються позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Заслухавши думку сторін, розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22 грудня 2006 року (з відповідними змінами) визначено, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ст. 152 ч. 1 п. 5 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З урахуванням викладений обставин, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 до суду з позовом про визнання права власності на арештоване майно та зняття з нього арешту не зверталася, суд приходить до висновку, що її заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за її позовом до Відділу Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспілки, про відшкодуванні шкоди, завданої майну потерпілого.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом пяті днів з дня отримання її копії.

Суддя:

ОСОБА_4