Справа № 583/2173/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кудіна А.М.

з участю секретаря с/з - Якубович В.В.

позивачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Охтирської міської ради Сумської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

встановив:

08.07.2015 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2. в м. Охтирка Сумської області померла її матір ОСОБА_3, після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1. За життя покійна своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. Позивачка єдина спадкоємиця за законом, інших спадкоємців, крім неї, немає. Коли позивачка звернулася в нотаріальну конторою із заявою про прийняття спадщин, їй відмовили, так як вона втратила оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Охтирською держнотконторою 12 травня 1994 року на ім'я ОСОБА_3. В зв'язку з цим позивачка і звернулася в суд з позовом, яким просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на вказаний житловий будинок.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача - Охтирської міської ради Сумської області - в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить розглянути без його участі (а.с.23).

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2. в м. Охтирка Сумської області померла матір позивачки ОСОБА_3 (а.с.10), після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.12-16).

За життя покійна своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. Позивачка єдина спадкоємиця за законом, інших спадкоємців, крім неї, немає, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 18.07.2015 року.

Як з'ясувалося у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на будинок АДРЕСА_1 (а.с.17). Саме вказана обставина змусила позивачку звернутися до суду з даним позовом.

Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 ЦК України, зокрема із правочинів.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.05.1994 р., яка міститься в інвентарній справі на домоволодіння АДРЕСА_1, і яка була оглянута в судовому засіданні, вбачається, що спірний будинок покійна ОСОБА_3 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Тобто будинок належав матері позивачки ОСОБА_3 саме на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Інших правовстановлюючих документів, які б свідчили про те, що домоволодіння АДРЕСА_1 належало за життя ОСОБА_3 немає.

До 19 січня 1996 року згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.66 Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них.

Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введена лише з 29.06.1998. Саме в цей день набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 № 121.

Таким чином, права, придбані (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 року з дотриманням встановленого порядку придбання, проте без держреєстрації, можна вважати виниклими і набутими в установленому законом порядку.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи вбачається, що донька спадкодавця - ОСОБА_2 - дійсно звернулася у нотаріальну контору із відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інших спадкоємців за законом, крім неї, немає.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, судом було встановлено, що будинок АДРЕСА_1 дійсно належав на праві приватної власності покійній ОСОБА_3, а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок.

На підставі викладеного, Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), ст. 9, 13, 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 328, 1223, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 215, 217, 218 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області А.М. Кудін