Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/283/15-ц
Провадження № 2/553/353/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25.03.2015м. м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого - судді Новака Ю.Д.,
при секретарі - Каленіченко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Козацька Станиця», треті особи: Територіальна Державна інспекція з питань праці у Дніпропетровській області, Соколов П.А. директор ТОВ «Козацька Станиця» про розірвання трудового договору стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати та видачу трудової книжки,-
У січні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Козацька Станиця», треті особи: Територіальна Державна інспекція з питань праці у Дніпропетровській області, Соколов П.А. директор ТОВ «Козацька Станиця» про розірвання трудового договору стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати та видачу трудової книжки.
В судове засідання позивач не з'явився попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
В судове засідання відповідач ТОВ «Козацька Станиця» не з'явився попередньо не повідомивши суд, про причини своєї неявки хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
В судове засідання треті особи Територіальна Державна інспекція з питань праці у Дніпропетровській області та Соколов П.А. директор ТОВ «Козацька Станиця» не з'явилися, попередньо не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України, справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Так встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Козацька станиця» з 30.12.2011 року на посаді охоронника.
Згідно з вимогами ст. 38 КЗпП України, працівник має право на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з власної ініціативи, попередивши роботодавця за два тижня до цього.
24.05.2014 року ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення з роботи за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з невиконанням дирекцією умов трудового договору та систематичним порушенням трудових права. Але на сьогоднішній день дирекцією TOB «Козацька станиця» позивача не було звільнено, трудова книжка не видана, заборгованість по заробітній платі не проведена.
У зв'язку з проведенням антитерористичної операції в Луганській області, неможливістю там проживання, позивач змушений був покинути своє постійне місце проживання та працевлаштування. На даний час ОСОБА_1 позбавлений можливості поїхати туди для розірвання трудового договору, з метою отримання можливості скористатися послугами служби зайнятості в питанні пошуку роботи та отримання матеріальної підтримки в цей період оскільки на даний час позивач залишився без засобів існування.
При прийнятті на роботу до TOB «Козацька станиця» з умовами праці ОСОБА_1 не був ознайомлений. Крім того заробітну плату виплачували нерегулярно. Про суми нарахування та виплату заробітної плати позивача не ознайомлювали. За його неодноразовими вимогами довідки про нарахування та виплату заробітної плати дирекцією товариства не надавались. Посада бухгалтера на підприємстві відсутня.
Згідно ст.. 110, 115 КЗпП України та ст..30 ЗУ «Про оплату праці» визначено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці:
1.Загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат;
2.Розміри та підстави відрахувань із заробітної плати;
3.Сума заробітної плати, що належить до виплати.
Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці в установленому законом порядку.
Крім того працівники мають право на компенсацію зарплати у зв'язку з затримкою термінів її виплати, про що затверджено у постанові КМУ № 1427 від 20.12.1997 р. «Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати». Дія цього положення поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності й організаційно-правових форм господарювання та застосовується в усіх випадках порушення термінів виплати зарплати.
На сьогоднішній день, ОСОБА_1 проживає та зареєстрований, як переселенець в м. Полтава. Змоги працевлаштуватися на роботу не має, так як відсутня трудова книжка. Неодноразові звернення з письмовими заявами до дирекції TOB «Козацька станиця» з вимогами стосовно видачі трудової книжки та проведення розрахунків ОСОБА_1 всіх належних сум по заборгованості заробітної плати, але дирекцією товариства ігноруються його вимоги.
У зв'язку з порушенням дирекцією TOB »Козацька станиця» трудових прав, позивач звернувся до Територіальних Державних інспекцій з питань праці в Луганській та Дніпропетровській областях, де ОСОБА_1 було рекомендовано звернутись до суду у відповідності до вимог ст. 124 Конституції України та ст.. 221, 232 КЗпП України.
Нормою ч. 2 ст. 8 Конституції України гарантується захист конституційних прав і свобод громадянина.
Відповідно до вимог п.п.1 п.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних драв, свобод чи інтересів, що виникають трудових відносин.
Згідно ст.48 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
В такому разі днем звільнення вважається день видачі трудової книжки. Згідно ст. 116, 117 КЗпП України та ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» визначено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари й тарифів на послуги в порядку, встановленого чинним законодавством.
Крім того згідно п. 20 постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 р. визначає, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно ст.. 36 ЗУ «Про оплату праці» визначено, що за порушення законодавства про оплату праці винні особи притягаються до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної та кримінальної відповідальності згідно з законодавством.
Відповідач зобов'язаний виплатити на користь позивача заробітну плату за період з квітня 2012 року по травень 2014 року в сумі 65 778 грн. 35 коп. (шістдесят п'ять тисяч сімсот сімдесят вісім гривень, тридцять п'ят копійок), крім того компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з квітня 2012 року по травень 2014 року в сумі 12 161 грн. 76 коп. (дванадцять тисяч сто шістдесят одна гривня, сімдесят шість копійок).
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Пунктами 3 ч. 2 та ч. 1 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з рекомендаціями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, що регламентовано пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р., « Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 р, № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».
Виходячи з вищевикладеного, керуючись принципами розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 500 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись постановою КМУ № 1427 від 20.12.1997 р. «Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати», п.20 постанови ПВСУ № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст..30, 34 Закону України «Про оплату праці» ст..ст. 38, 48, 110, 115, 221, 231 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 88, 209,212-214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд , -
Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Козацька Станиця», треті особи: Територіальна Державна інспекція з питань праці у Дніпропетровській області, Соколов П.А. директор ТОВ «Козацька Станиця» про розірвання трудового договору стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати та видачу трудової книжки - задовольнити частково.
Стягнути з TOB «Козацька станиця» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з квітня 2012 року по травень 2014 року в сумі 65 778 грн. 35 коп.
Стягнути з TOB «Козацька станиця» на користь ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з квітня 2012 року по травень 2014 року в сумі 12 161 грн. 76 коп.
Стягнути з TOB «Козацька станиця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 500 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Ленінським районним судом м. Полтави шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. Д. Новак