АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/868/15 Головуючий 1 інст. - Попрас В.О.
Справа № 640/4657/14-ц Доповідач - Шаповал Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: - Котелевець А.В.,

- Кіпенка І.С.,

за участю секретаря - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, 1987 р.н., та ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, 1948 р.н., Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_3, 1987 р.н., Восьма Харківська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Харківській області про визнання права власності в порядку спадкування; зустрічним позовом ОСОБА_3, 1948 р.н., до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_3, 1987 р.н., Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом; позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, 1948 р.н., ОСОБА_3, 1987 р.н., третя особа - Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини; позовом ОСОБА_3, 1987 р.н., до ОСОБА_4, ОСОБА_3, 1948 р.н., третя особа - Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

В обґрунтування позову зазначила, що з 16.12.1989 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, якому після смерті матері у спадок перейшла ? частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було йому видане 25.05.2010 року державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори. Однак, в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, ОСОБА_5 спірний будинок не зареєстрував.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер. Після його смерті позивачка у встановлений законом строк звернулася до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як спадкодавець не зареєстрував у КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" правовстановлюючий документ на ? частину вище зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями.

У червні 2014 року ОСОБА_3, 1948 р.н., звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому зазначив, що його матері, ОСОБА_7, належав житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1. Після смерті матері, ОСОБА_3, 1948 р.н., прийняв спадщину та 25.05.2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину спірного будинку. Його брат, ОСОБА_6, не прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини останній проживав в с. Кручик Богодухівського району Харківської області, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, дій щодо фактичного прийняття спадщини не вчинив. В зв"язку з цим, просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори 25.05.2010 року на ім"я ОСОБА_6.

В липні 2014 року ОСОБА_3, 1987 р.н., звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його батька, ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, строком на один місяць.

В обґрунтування позову посилався на те, що його батько, ОСОБА_5, отримав у спадщину після смерті матері ? частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер, не залишивши заповіту. ОСОБА_3, 1987 р.н., є сином померлого ОСОБА_5, тому має право на отримання спадщини після смерті батька. Проте, пропустив строк на звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини через те, що не знав про смерть батька, оскільки на протязі тривалого часу вони разом не проживали і не спілкувалися. Про наявність спадкового майна ОСОБА_3, 1987 р.н., не знав, оскільки вважав спірний будинок власністю свого дядька, ОСОБА_3, 1948 р.н.. Вважає, що з поважної причини пропустив строк для прийняття спадщини, тому просив встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини.

В липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в якому просив встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його батька, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, строком на один місяць.

В обґрунтування позову посилався на те, що його батько, ОСОБА_5. отримав у спадщину після смерті матері ? частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер. Він пропустив строк на звернення до нотаріальної контори через те, що в останній місяць із шести відведених для прийняття спадщини перебував у відрядженні у Російській Федерації, що підтверджується копією квитків. Крім того, не знав про наявність спадкового майна.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року позов ОСОБА_5 - задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4. Вирішено питання про судові витрати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, 1948 р.н., - відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, 1987 р.н., та ОСОБА_4 - відмовлено.

З таким рішенням не погодились ОСОБА_3, 1987 р.н., та ОСОБА_3, подали апеляційні скарги, в яких просять змінити вказане рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, скасувати, і в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково, визнавши за нею право власності на 1/6 частину вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_31987 р.н., та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким позовні вимого задовольнити.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Приймаючи рішення про відмову ОСОБА_3, 1987 р.н., та ОСОБА_3 у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, районний суд виходив із того, що ними не надані докази, на які вони посилаються як на поважні причини, які перешкоджали їм своєчасно звернутися до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи і вимогам ст.ст. 1270, 1272 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Зважаючи на те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 зазначив, що був присутнім при похованні батька. Однак, в останній місяць із шести відведених для прийняття спадщини він знаходився у відрядженні в Росії. Крім того не був обізнаний про існування спадкового майна.

Між тим, копія білету не підтверджує факт знаходження позивача у відрядженні, оскільки мета поїздки в білеті не вказується, та не є доказом того, що він тривалий час знаходився за межами України, що позбавило його можливості звернутися з заявою про прийняття спадщини .

Необізнаність особи про наявність спадкового майна не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано не визнав поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, зазначені ОСОБА_3, 1987 р.н., а саме - необізнаність про смерть батька та наявності у нього спадкового майна.

В суді апеляційної інстанції він зазначив, що не підтримував стосунків з батьком приблизно 25 років.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачам у задоволенні позовних вимог про продовження строку для подання заяви для прийняття спадщини.

Приймаючи рішення про визнання за ОСОБА_5 право на спадщину після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, районний суд виходив із того, що вона є спадкоємицею першої черги, яка прийняла спадщину у строки, передбачені ст. 1270 ЦК України.

Судова колегія погоджується з такими висновками районного суду за таких підстав.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5

Після його смерті залишилася 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.07.1996 р., виданого Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстраційний № 3-4976.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 є його дружина, ОСОБА_5, з якою спадкодавець перебував у зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 1989 року.

17 жовтня 2013 року ОСОБА_5 звернулась до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, оскільки спадкодавцем не було зареєстровано право власності на спадкове майно в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (тобто, на той час у КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації") .

Враховуючи, що позивачка є спадкоємицею майна свого чоловіка за законом та у встановлений Законом строк прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, її позовні вимоги обґрунтовано задоволені і за нею визнано право власності на спадкове майно.

Позовні вимоги ОСОБА_3, 1948 р.н., про визнання недійним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори 25.05.2010 р. на ім'я ОСОБА_5, не задоволені.

В цій частині рішення суду не переглядається, оскільки не оскаржене в апеляційному порядку.

Суд повно та всебічно з"ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, 1987 року народження, та ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: