Справа №162/800/15-ц
Номер провадження 2/162/138/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого -судді ХомичаВ.І.,

за участю секретаря СмальТ.П.,

прокурора прокуратури Любешівського району ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом прокурора Любешівського району в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування витрат закладу охорони здоров"я на лікування потерпілого від злочину, -

в с т а н о в и в:

10 квітня 2015 року прокурор Любешівського району звернувся до суду в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування витрат закладу охорони здоров"я на лікування потерпілого від злочину, в якій зазначив, що ухвалою Любешівського районного суду від 24.02.2013 року кримінальне провадження №162/391/15-к за ч.1 ст.122 КК України за фактом заподіяння неповнолітнім ОСОБА_2 умисного тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості ОСОБА_5 закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв"язку з відмовою потерпілого від обвинуваченя. Дана ухвала набрала законної сили 03.03.2015 року.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що неповнолітній ОСОБА_2 близько 2 години 01 січня 2015 року, знаходячись за приміщенням сільського будинку культури, розташованого по вул. Радянська в с. Седлище Любешівського району Волинської області, під час словесної суперечки із ОСОБА_5, яка виникла на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс кулаками три удари по обличчю останнього. Від одержаних ударів ОСОБА_5 впав на землю, після чого ОСОБА_2 завдав йому один удар ногою в обличчя, заподіявши тілесне ушкодження у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи в ділянках четвертого справа і восьмого зліва зубів, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №21 від 30.01.2015 року за ознакою тривалості розладу здоров'я (більше 21 дня) належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Кримінальне провадження №0000004 від 10.01.2015 року відносно ОСОБА_2 закрито за нереабілітуючими підставами на підставі п. 7 ч.1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Згідно довідки Волинської обласної клінічної лікарні №225/2-10.15 від 06.02.2015 року ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні упродовж 8 ліжко-днів з 02.01.2015 року по 09.01.2015 року, вартість його лікування склала 2 482,40 грн..

Зазначає, що відповідно до інформації Любешівського технічного коледжу Луцького національного технічного університету №09/585 від 19.02.2015 року, учнем якого є ОСОБА_2, останній щомісяця отримує стипендію в сумі 220 грн. Оскільки даних коштів недостатньо для відшкодування завданої ним шкоди, то позов про стягнення витрат закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 пред'являється до ОСОБА_2 та його батьків.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії 1-ЕГ №006660 від 06.01.1998 року, його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В звязку з вищевказаним, просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь Департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації витрати закладу озорони здоров"я на лікування ОСОБА_5., який потерпів від злочину, 2 482 грн. 40 коп..

В судовому засіданні прокурор прокуратури Любешівського району ОСОБА_1 позовні вимоги із зазначених підстав підтримала і просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов визнали, не заперечували проти задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалюється рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши прокурора, відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що близько 2 години 01 січня 2015 року неповнолітній ОСОБА_2, знаходячись за приміщенням сільського будинку культури, розташованого по вул. Радянська в с. Седлище Любешівського району Волинської області, під час словесної суперечки із ОСОБА_5, яка виникла на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс кулаками три удари по обличчю останнього. Від одержаних ударів ОСОБА_5 впав на землю, після чого ОСОБА_2 завдав йому один удар ногою в обличчя, заподіявши тілесне ушкодження у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи в ділянках четвертого справа і восьмого зліва зубів, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №21 від 30.01.2015 року за ознакою тривалості розладу здоров'я (більше 21 дня) належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Досудовим слідством дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України.

Ухвалою Любешівського районного суду від 24.02.2015 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КК України у зв"язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

У звязку з отриманими тілесними ушкодження потерпілий ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в Волинській обласній клінічній лікарні з 02.01.2015 року по 09.01.2015 року.

Відповідно до ст.1206 ЦКУкраїни особа, яка вчинила злочин,зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікуванням потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання,що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат також визначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету МіністрівУкраїни №545від 16 липня 1993 року.

Відповідно до п. 2. Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорониздоров'я настаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осібкоштів до відповідного бюджетуі їх використання, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував налікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Кількість ліжко днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма003/у ) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Частиною 2 ст. 1206 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі вчинення злочину малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1179 Цивільного кодексу України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_2 є учнем Любешівського технічного коледжу Луцького національного технічного університету та щомісяця отримує стипендію в сумі 220 грн.

Згідно довідки Волинської обласної клінічної лікарні від 06.02.2015 року № 225/2-10.15 на лікування потерпілого ОСОБА_5 витрачено 2482 грн. 40 коп..

Отже вказана сума підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь держави в особі Департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації.

Згідно ст. 121 Конституції Українина органи прокуратури покладено обов'язок здійснювати представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп..

Керуючись ст.121 Конституції України, ст.1206 ЦК України, п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року, п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545, ст.ст. 45-46, 60, 61, 88, 130, 174, 212-215,218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь держави в особі Департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації витрати закладу охорони здоров"я на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 в розмірі 2482 (дві тисячі чотириста вісімдесят дві) грн. 40 коп. на р/р №0001 в ГУДКСУ у Волинській області, код платежу 24060300,

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання ними копії цього рішення.

Головуючий: / підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом.

Суддя Любешівського

районного суду ОСОБА_6