Провадження № 2/161/452/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 січня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Олексюка А.В.

при секретарі: Шумиводі О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 27.07.2008 року по 13.03.2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі.

За час спільного проживання сторони за спільні кошти придбали автомобіль марки «BMW 525», 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

Позивач вважає, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 в її користь грошову компенсацію вартості частки у спільному мані у розмірі 46428,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача в її користь понесені судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Зі згоди позивача, представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, проте подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. Просили суд позов задовольнити.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 27.07.2008 року по 13.03.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.03.2014 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с. 6).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається з реєстраційної картки АМТ від 10.12.2014 року власником автомобіля марки «BMW 525», 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 є відповідача. (а.с. 7).

В судовому засіданні встановлено, що вищезазначений транспортний засіб сторони придбали за рахунок спільних коштів за час спільного подружнього життя. (а..с. )

Отже, спірний автомобіль на підставі п. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України належать сторонам на праві спільної сумісної власності.

Згідно п. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. .

Підстав для відступу від начала рівності часток подружжя, судом не встановлено і сторони в суд таких доказів не надали.

Отже, сторонам належить кожному по ? частини спірного транспортного засобу.

Зі ст. 70 СК України вбачається, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 1 п. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Як вбачається зі змісту п. 4 ст. 71 Сімейного кодексу України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою.

Відповідно до п. 1 п. 2 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації його частки.

Із довідки ПАТ «Волинь Авто» від 16.12.2014 року вбачається, що вартість автомобіля BMW 525і, з робочим об'ємом двигуна V=2494 см.куб. «В», тип кузова - седан (С), 1993 року випуску при курсі НБУ 1 долар США = 1295057 грн. на момент випуску Бюлетеня автотоварознавця становить 92856,00 грн. (а.с. 8).

Враховуючи, що автомобіль марки «BMW 525», 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, було придбано сторонами під час шлюбу та належав сторонам на праві спільної сумісної власності, тому його вартість суд враховує при поділі майна подружжя.

Отже, слід стягнути з відповідача в користь позивачки суму в розмірі 46428,00 грн. компенсації вартості автомобіля марки «BMW 525», 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

Крім того, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача в її користь в порядку ст. 88 ЦПК України понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі - 464,20 грн.

Керуючись,ст.ст.10, 15, 30,60, 80, 210, 215, 224-226 ЦПКУкраїни; ст.ст. 60-65, 70-75 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки у спільному мані у розмірі 46428 (сорок шість тисяч чотириста двадцять вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму в розмірі - 464 (чотириста шістдесят чотири) гривні 28 копійок понесених витрат по оплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк