Категорія 27Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Денишенко Т.О., Зайцева А.Ю.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом заступника прокурора Вінницької області, в інтересах держави в особі публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», в особі філії публічного акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Вінниці до товариства з обмеженою відповідальністю «Оспром», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою виконуючого обов'язки керуючого філією публічного акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Вінниці - Пюро Олександра Казимировича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Заступник прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в особі філії ПАТ «Укрексімбанк» у м. Вінниці, звернувся до суду з позовом до ТОВ «Оспром», ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором зазначивши в заяві, що 30.05.2007 року між АКБ «Транс банк» та ТОВ «Оспром» було укладено кредитний договір №74309К6/151109К29/2088, а також додаткові угоди №1 від 17.08.2007 року, №2 від 10.03.2009 року та №3 від 07.04.2009 року.

Згідно умов кредитного договору ТОВ «Оспром» було відкрито кредитну лінію з лімітом в розмірі 5 000 000,00 грн., строком погашення до 28.09.2011 року та з щомісячною сплатою процентів.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКБ «Транс банк» та позичальником ТОВ «Оспром» було укладено іпотечний договір №7430731/151109394 від 30.05.2007 року, а також був укладений договір іпотеки №7430732/151109393 від 30.05.2007 року з ОСОБА_4

08.07.2009 року між АКБ «Транс банк» та АТ «Укрексімбанк» було укладено договір відступлення прав вимоги по зазначеному вище кредитному договору, а також договори відступлення прав по договорам іпотеки. Для забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_2 07.09.2009 року укладено договір поруки №74309Р5 та 11.03.2010 року додаткову угоду №74309Р5-1 до нього.

Внаслідок неналежного виконання ТОВ «Оспром» взятих на себе зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 09.10.2012 року становить 6 715 801,25 грн., з яких: 4 000 000,00 грн. - основний борг, 1 727 013,15 грн. - відсотки, 18 225,00 грн. - комісія за управління кредитом, 970 563,10 грн. - пеня, яку з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просив солідарно стягнути з відповідачів.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.04.2013 року позов задоволено частково та стягнуто з відповідачів ТОВ «Оспром» та ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 6 715 801,25 грн., а в решті вимог відмовлено (т.2, а.с.15-16).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2013 року дане заочне рішення скасоване, а справа призначена до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2014 року позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4 залишені без розгляду.

В своїй заяві від 12.02.2014 року позивач збільшив свої позовні вимоги та просив стягнути солідарно з ТОВ «Оспром» та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 9 032 668,31 грн., з яких: 4 000 000,00 грн. - основний борг, 2 850 260,36 грн. - відсотки за користування кредитом, 11 325,00 грн. - комісія за управління кредитом, 2 171 082,95 грн. - пеня (т.2, а.с. 199-201).

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.02.2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Оспром» (21001, АДРЕСА_2, , п/р 6 у Вінницькій обласній дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, п/р 7317 в філії АТ «Укрексімбанк» у м. Вінниця, МФО 302429) на користь ПАТ «Державного експортно-імпортного банку України», в особі філії «Укрексімбанк» у м. Вінниці (21050, м. Вінниця, вул. Козицького, 51, , п/р , МФО 302429), заборгованість по кредитному договору №74309К6/151109К29/2088 від 30.05.2007 року в розмірі 5 517 377,57 грн. (п'ять мільйонів п'ятсот сімдесят тисяч триста сімдесят сім гривень 57 коп.), з яких: 4 000 000,00 грн. - основний борг, 879 974,22 грн. - відсотки, 11 325,00 грн. - комісія за управління кредитом, 626 078,35 грн. - пеня, а також судовий збір на користь держави в розмірі 3 219 грн.

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі виконуючий обов'язки керуючого філією «Укрексімбанк» у м. Вінниці ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» просить змінити рішення суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні позову про солідарне стягнення з ТОВ «Оспром» та ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитним договором на загальну суму 9 032 668,31 грн., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення і заперечення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія не знаходить підстав для її задоволення.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються нормами цивільного і господарського права України, умовами укладеного між сторонами кредитного договору та додатковими угодами до нього, договором поруки.

Матеріалами справи встановлено, що 30.05.2007 року між Акціонерним комерційним банком «Трансбанк» та ТОВ «Оспром» було укладено кредитний договір №2088/151109К29, а також додаткові угоди до договору №1 від 17.08.2007 року, №2 від 10.03.2009 року та №3 від 07.04.2009 року (т.1, а.с.18-25). В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКБ «Трансбанк» та позичальником 30.05.2007 року укладено договір іпотеки з додатковою угодою від 17.08.2007 року за якими нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 є забезпеченням повернення вказаного кредиту (т.1, а.с.53-56). Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКБ «Трансбанк» та ОСОБА_4 30.05.2007 року був укладений договір іпотеки з додатковою угодою від 17.08.2007 року, відповідно до якого забезпеченням повернення кредиту є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та земельна ділянка на якій знаходиться будинок, які належать іпотекодавцю на праві власності (т.1, а.с. 88-91).

08.07.2009 року між АКБ «Трансбанк» та АТ «Укрексімбанк» було укладено договір відступлення прав вимоги по зазначеному вище кредитному договору на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк країни» (т.1, а.с.57-61; т.2, а.с.11), а також договір відступлення прав за договором іпотеки від 30.07.2007 року, укладеним між АКБ «Транс банк» та ТОВ «Оспром» (т.1, а.с.57) та договір відступлення прав за договором іпотеки від 30.05.2007 року, укладений між АКБ «Трансбанк» та ОСОБА_4 (т.1, а.с.92).

Між ТОВ «Оспром» та ПАТ «Укрексімбанк» були також укладені додаткові угоди до кредитного договору: додаткова угода №151109К29/2088-1 від 30.05.2007 року, додаткова угода №74309К6/151109К29-2 від 07.09.2009 року (кредитний договір, викладений в новій редакції), додатковий договір №74309К6/151109К29/2088-3 від 04.12.2009 року, додатковий договір №74309К6/151109К29/2088-4 від 22.01.2010 року, додатковий договір №74309К6/151109К29/2088-5 від 11.03.2010 року, додатковий договір №74309К6/151109К29/2088-6 від 06.08.2010 року, додатковий договір №74309К6/151109К29/2088-7 від 30.09.2010 року, додатковий договір №74309К6/151109к29/2088-8 від 05.11.2010 року, додатковий договір №74309К6/151109К29/2088-9 від 28.02.2011 року (т.1, а.с.26-48). Відповідні зміни вносились також і до договорів іпотек (т.1, а.с. 58, 93-96).

З метою забезпечення виконання умов зазначеного вище кредитного договору 07.09.2009 року між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №74309Р5 з додатковим договором №74309Р5-1 від 11.03.2010 року, відповідно до яких поручитель зобов'язувався солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором (т.1, а.с.104-107).

Відповідно до умов зазначеного кредитного договору ТОВ «Оспром» було відкрито кредитну лінію з лімітом в розмірі 5 000 000,00 грн., із строком погашення до 28.09.2011 року.

ТОВ «Оспром» отримало кредит в сумі 4 000 000,00 грн., з яких: 3 655 000,00 грн. - перший транш та 345 000,00 грн. - другий транш (у відповідності до заявок на переказ кредитних коштів №5 від 28.09.2009 року, №4 від 15.09.2009 року, №1 від 09.09.2009 року).

Проте ТОВ «Оспром» взятих на себе обов'язків за кредитним договором належним чином не виконувало, внаслідок чого утворилась заборгованість за вказаним кредитом.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було вірно визначено загальну суму заборгованості за кредитним договором, у розмірі 5 173 77,57 грн., з яких: 4 000 000,00 грн. - основний борг, 879 974,22 грн. - відсотки, 11 325,00 грн. - комісія за управління кредитом, 626 078,35 грн. - пеня, а також судовий збір на користь держави в розмірі 3 219 грн.

В апеляційній скарзі виконуючий обов'язки керуючого філією ПАТ «Укрексімбанк» у м. Вінниці, вказує на порушення норм матеріального права, під час визначення розміру відсотків та пені, за користування кредитом, проте таке твердження спростовується наступним.

Згідно з ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З наведеного вбачається, що нарахування банком відсотків за користування кредитом по даному договору можливе лише за період його дії, оскільки це час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконувати обов'язки визначені договором.

Як вбачається з кредитного договору, кредит надавався по 28 вересня 2011 року включно, що і являється датою погашення кредиту та строком дії договору.

Частиною 4 ст. 631 ЦК України встановлено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином судом першої інстанції було вірно стягнуто відсотки за користування кредитом, які були нараховані за період до 28.09.2011 року, тобто під час строку дії договору.

Посилання апелянта на п.8.1 договору (в редакції визначеній додатковою угодою до нього від 07.09.2009 року), відповідно до якої кредитний договір набуває чинності з дати його підписання повноваженими представниками позичальника та банку та залишається чинним до дати повного виконання сторонами зобов'язань за ним, судовою колегію оцінюється критично.

Згідно ч.1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

З наведеного вбачається, що п.8.1 кредитного договору (в редакції визначеній додатковою угодою до нього від 07.09.2009 року), щодо дії договору до повного виконання сторонами зобов'язань, без зазначення строку договору роками, місяцями, тижнями, днями або годинами суперечить вказаним вимогам ч. 1 ст. 252 ЦК України, а тому строк дії договору припинився 28 вересня 2011 року.

Судова колегія також критично оцінює посилання апелянта, стосовно невірного нарахування пені за кредитним договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Посилання апелянта на п.7.2 договору, відповідно до якого пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, спростовується посиланням самого апелянта.

Відповідно до п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 року, необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Таким чином, встановлено що п.7.2 не містить у собі іншого строку нарахування штрафних санкцій (пені), а стосується лише механізму їх нарахування. Отже судом було вірно стягнуто 626 078,35 грн. пені за період 180 днів з дня коли кредитне зобов'язання мало бути виконано.

Посилання апелянта про необхідність задоволення вимог про солідарне стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 спростовується наступним.

Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до договору №74309Р5 від 07.09.2009 року дія договору поруки припиняється у разі повного виконання основного зобов'язання, проте зазначене положення не може розглядатись, як встановлення строку поруки, оскільки згідно ч.1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Враховуючи що зазначений договір поруки не містить у собі встановленого строку, то порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Таким чином у банка виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника, щодо повернення кредиту, протягом шести місяців починаючи з 29 вересня 2011 року, проте позивач звернувся в суд з заявою лише 10 травня 2012 року, чим порушив строк на звернення.

Посилання апелянта на те, що протягом шести місяців на адресу поручителя ОСОБА_2 була направлена претензія про погашення простроченого боргу, не може бути прийняте судовою колегію до уваги, у зв'язку з наступним.

З правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором у справі №6-53 цс 14 від 17 вересня 2014 року вбачається, що пред'явлення вимоги, в розумінні ч.4 ст.559 ЦК України, слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку що рішення суду першої інстанції ґрунтується на обставинах та матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування або зміни рішення відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу виконуючого обов'язки керуючого філією публічного акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Вінниці - Пюро Олександра Казимировича відхилити, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Головуючий суддя: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ Зайцев А.Ю.