АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/124/15 Головуючий 1 інст. - Ізмайлов І.К.
Справа № 644/9490/14-ц Доповідач - Яцина В.Б.
Категорія: договірна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцина В.Б.

Суддів: - Івах А.П., Карімової Л.В.

за участю секретаря : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 липня 2014 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 липня 2014 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким заочним рішенням позивач в апеляційній сказі просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити заявлений позов, посилаючись на невідповідність висновків суду про недоведеність позову обставинам справи і наявних у справі доказам, а саме: кредитного договору, який підтверджує наявність зобов?язань; кредитної заявки на підтвердження звернення відповідача про перерахування коштів на свій рахунок; виписка про рух коштів по рахунку, що підтверджує факт внесення грошових коштів на рахунок відповідача та повернення відповідачем отриманих в кредит коштів; графік платежів, де визначено порядок та строк повернення кредиту. Апелянт вважає хибними висновки суду про те, що надані до суду документи не посвідчені належним чином, оскільки вони посвідчені відповідно до вимог Національного стандарту України «Вимоги до оформлення документів» ДСТУ 4163-2003. Крім того за ст. 119 ЦПК України на позивача взагалі не покладено обов'язку надання належним чином засвідчених копій документів, а стосовно переходу права вимоги від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» спору по справі не виникло. Суд при ухваленні оскарженого рішення на порушення вимог ст. 214 ЦПК України: не встановив, чи є інші фактичні данні, які мають значення для вирішення справи, а саме - не з?ясував фактичних обставин по справі, не вивчив докази, що були надані позивачем, та прийшов до помилкового висновку, внаслідок чого неправильно застосував норми матеріального права. На підтвердження доводів скарги апелянт надав завірену копію факторингу.

Перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів скарги та розглянутого судом позову, обговоривши доводи апеляційної скарги за участю представників позивача та відповідача ОСОБА_3, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено,що 09 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством "ОТП банк" правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" (далі по тексту - Банк) та ОСОБА_3 було укладено договір споживчого кредиту № ML708/113/2008. Відповідно до умов договору Банк надав відповідачу в кредит 73 318,74 доларів США з кінцевим терміном повернення до 09 червня 2028 року, при цьому повернення кредиту передбачено відповідними щомісячним платежами по 855,75 дол. США (а.с. 12-20). 09 червня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язань відповідачки ОСОБА_3 за договором кредиту між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № SR-708/113/2008. Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_4 прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання основник боржником своїх зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач послався на те, що 02 липня 2013 року він уклав з Банком договір купівлі - продажу кредитного портфелю, без номеру. Згідно з умовами цього договору Банк відступив, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняв на себе право вимоги на суму заявленого позову за вищевказаним кредитним договором № ML708/113/2008 від 09 червня 2008 року.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що надана на підтвердження укладення вказаного договору його копія належним чином не посвідчена, в ньому відсутні підписи сторін. При цьому суд вказав, що оскільки відповідно до положень ст. 60 ЦПК України вказаний письмовий доказ не належний, тому позивач не довів наявність у нього права вимоги заборгованості за вищевказаним кредитним договором № ML708/113/2008.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, зокрема якщо ці обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Однак, у ч. 1 ст. 513 ЦК України закон передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові, тобто у нашому випадку у простій письмовій формі. Тому, виходячи з положень ч. 1 ст. 218 ЦК України про наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми правочинута ч. 2 ст. 59 ЦПК України про допустимість доказів позивач зобов'язаний доводити наявність у нього права вимоги саме письмовими доказами, які відповідають вимогам ст. 57-59, 64 ЦПК України.

Стаття 64 ЦПК України визначає, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

У частині 1 ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підтвердження права вимоги позивач надав до суду наявний в матеріалах справи договір факторингу від 02 липня 2013 року, з додатком № 1, в якому відсутні підписи сторін або відповідні позначки про їх підписання сторонами (а.с. 31-39).

Згідно до п.п. 1.1-1.3, 2.1 цього договору Банк за плату передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (надалі - Фактор) право грошової вимоги, що належить Банку за кредитними договорами, укладеними між Банком і боржниками в розмірі портфеля заборгованості (визначений в договорі як сукупність невиконаних грошових зобов'язань божником перед Банком на день підписання сторонами цього договору). За цим договором Фактор одержав право замість банку вимагати від боржників належного виконання всіх зобов'язань за кредитними договорами, які відповідно до п. 6.1 виникли у Банка у розмірі портфеля заборгованості, тобто простроченої заборгованості позичальників перед Банком. При цьому згідно до п. 6.2 портфель заборгованості, право вимоги до яких відступається, складає 36 224,10 грн., станом на дату підписання сторонами цього договору.

За умовами п. 6.3.2, 6.3.3 договору факторингу для підтвердження дійсності права вимоги, що відступається, Банк надає Фактору документацію в порядку, передбаченому цим договором, а право вимоги переходить до Фактора з моменту підписання сторонами цього договору. Ліміт фінансування Фактором Банку за п. 7.1 цього договору факторингу складає 3 відсотки, що становить 1086,72 грн., без ПДВ, станом на дату підписання сторонами цього договору.

Однак у додатку № 1 до вказаного договору факторингу від 02.07.2013 року зазначена лише загальна сума боргу позичальника за кредитним договором, 35 235,26 і 5085,96 дол. США, що складає 40321,22 доларів США (а.с. 39). При цьому передбаченої у п. 2.1 договору факторингу документації про наявність у позичальника - відповідача ОСОБА_3 на день укладення договору факторингу, 02.07.2013р., простроченої заборгованості на вказану суму 36 224,10 грн., право вимоги якої перейшло до цим договором до позивача, - матеріали справи не містять. Не були вони надані позивачем й під час апеляційного перегляду справи, хоча така можливість судовою колегією була забезпечена.

Натомість представник позивача під час розгляду апеляційної скарги заявив, що наявний в матеріалах справи договір факторингу не є належним доказом (а.с. 31-39), оскільки він був помилково доданий до позову, а належний доказ у вигляді посвідченої копії договору факторингу від 02.07.2013 року був наданий до суду вже після відмови у задоволенні позову, на підтвердження доводів апеляційної скарги (а.с. 176-184).

Згідно до цього договору Банк відступив Фактору права грошової вимоги на кредитний портфель, який включає права грошової вимоги за кредитними договорами на загальну суму 2 013 057,18 доларів США, 5 705 520,86 грн., 98 458,31 швейцарських франків. При цьому Фактору були переуступлені усі права наявних вимог за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи й права майбутніх вимог. Фінансування, що здійснюється Фактором за набуття відступлених Банком прав вимоги на кредитний портфель складає 4 643 033,74 грн. Передача кредитного портфелю (з усіма кредитними документами) Фактору підтверджується підписанням відповідного акту передачі документів сторонами цього договору.

Таким чином, оскільки зміст істотних умов цього договору є іншим, ніж у наданому до суду першої інстанції позивачем не посвідченої копії аналогічного договору факторингу від 02.07.2013р., поданий апелянтом на підтвердження доводів скарги документ слід вважати новим доказом.

Як вбачається із заяви представника Банку, який був повідомлений про розгляд справи районним судом 07.07.2014 року, він просив розглянути цю справу без його участі, за наявними у справі доказами і не заперечував проти її розгляду у заочному порядку (а.с. 154).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

За правилами ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд додатково досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

У частині 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За статтею 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. . Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Оскільки районний суд надав позивачу реальну процесуальну можливість надати всі необхідні докази на підтвердження заявленого позову, а виявлена при апеляційному перегляді справи помилка у наданні доказу на підтвердження укладення договору факторингу не є поважною причиною її невчасного подання, - то колегія суддів не вбачає передбачених у наведених нормах цивільного процесуального права законних підстав для того, щоб взяти до уваги наданий позивачем після ухвалення рішення по справі новий договір факторингу від 02.07.2013р. В іншому випадку таке сприяння судом у здійсненні однієї із сторін своїх прав за своїм змістом є безпідставним поновленням процесуального строку на розкриття доказів, що призведе до легітимізації зловживанням стороною правом на подання доказів, що є неприпустимим, оскільки за своїм змістом є порушенням передбаченого у ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» права на справедливий судовий розгляд в контексті такого його елемента, як правова визначеність, а також - до порушення конституційної засади судочинства: рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, ст. 129 Конституції України.

Таким чином, оскільки позивач не довів наявність у нього права вимоги за договором факторингу від 02.07.2013р., то колегія суддів погоджується з висновками районного суду і відхиляє доводи скарги, за їх недоведеністю.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив своє рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують, тому з підстав, передбачених ч. 1 ст. 308 ЦПК України, судова колегія відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, що не позбавляє права Фактора на повторне звернення до суду з вимогами на підставі нового доказу, який є іншою підставою позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 315, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 07 липня 2014 року залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: