Справа № 209/1376/15-ц
Провадження № 2/209/948/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря - Погрібної О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, треті особи: Дніпровський районний відділ у м. Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України в Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю Крона про визнання права користування житловим приміщенням, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати за нею право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Маршала Жукова, 7 а, кв. 13, що є підставою для її реєстрації за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Маршала Жукова, 7 а, кв. 13;

- визнати її наймачем квартири № 13, що розташована в будинку 7 а по пр. Маршала Жукова в м. Дніпродзержинську за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача ОСОБА_3;

- зобовязати Виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради укласти договір найму жилого приміщення квартири № 13, що розташована в будинку 7 а по пр. Маршала Жукова в м. Дніпродзержинську з ОСОБА_2.

На обґрунтування позову зазначила, що 02.07.1991 року ОСОБА_3, її батькові, відповідно до рішення Заводського виконкому Дніпродзержинської міської ради №180 від 13.06.1991 р. було видано ордер на вселення до однокімнатної квартири, що розташована за адресою: м. Дніпродзержинськ, просп. Маршала Жукова, буд. 7 А , кв. 13 та укладено договір найму вказаної квартири. З моменту свого народження, тобто з 1995 року, вона постійно мешкала та зареєстрована разом зі своїм батьком у зазначеній квартирі. 11.09.2012 року вона виїхала на навчання в Київському національному університеті ім. Тараса Шевченка, де була тимчасово зареєстрована в гуртожитку, в зв'язку з денною формою навчання. 09 грудня 2014 року, її батько, ОСОБА_3 помер. Після проведення поховання, вона звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю Крона та Дніпровського районного відділу у м. Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України в Дніпропетровській області з заявою щодо реєстрації її у зазначеній квартирі після смерті її батька для визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Їй було рекомендовано звернутися з приводу зміни договору найму квартири до Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, тому що питання щодо управління об'єктами житлово-комунального господарства, надання житла, що відноситься до комунальної власності належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради листом-роз'ясненням № М-63 від 06.02.2015 року відмовив їй у зміні договору найму квартири на підставі ст. 71 ЖК Української РСР, а також відсутності у неї реєстрації за адресою: просп. Маршала Жукова, буд. 7 А, кв. 13, та рекомендував звернутися для вирішення зазначеного питання до суду. Вважаючи, що вона набула права користування квартирою, оскільки постійно проживала у вказаній квартирі, є членом сімї наймача, була відсутня більше шести місяців у звязку із навчанням, тому звернулася до суду з вказаним позовом.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні обґрунтуванню позову. Також пояснив, що ОСОБА_2 з моменту народження постійно проживає в квартирі № 13 будинку № 7 А по пр. Маршала Жукова у м. Дніпродзержинську, сплачує комунальні послуги, робить поточний ремонт квартири, заборгованість по сплаті за комунальні послуги відсутня. В той час, коли батько хворів, ОСОБА_2 доглядала за ним, вела з ним спільне господарство.

Представник відповідача - Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Представник третьої особи - Дніпровського районного відділу у м. Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Представник третьої особи ТОВ Крона в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи сповіщені належним чином.

Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що в позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 02 липня 1991 року Виконавчий комітет Заводської ради народних депутатів видав на імя ОСОБА_3 ордер на житлове приміщення № 612 на родину з 1 чоловіка на право зайняття 1-кімнатної квартири № 13, житловою площею 19,0 кв. м., по пр. Маршала Жукова, 7-а у м. Дніпродзержинську /а.с.9/.

Статтею 64 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 65 Житлового кодексу Української РСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших

осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Позивач ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 369543 від 31.10.1995 р. /а.с.7/.

09 грудня 2014 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 601322 від 10.12.2014 р., яке видане Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 951) /а.с.8/.

Згідно відповіді Департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради від 17.04.2015 р. № 05-07/1013 (а.с.28), наданої на вимогу суду, повідомлено, що у справах постійного зберігання архівних приватизаційних документів житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 приватизованою не значиться.

Як вбачається з особового рахунку № 98113 на квартиру АДРЕСА_2 померлий ОСОБА_3 проживав у квартирі з 09.07.1991 р. по 09.12.2014 р. (по день смерті). Позивач ОСОБА_2 була зареєстрована у вищевказаній квартирі з 01.07.2011 р., а 23.08.2012 року у звязку з навчанням знята з реєстрації місця проживання /а.с. 30/.

Згідно довідки Київського національного університету імені ОСОБА_4 № 5032 від 24.12.2014 року ОСОБА_2 дійсно є студентом 3 курсу денної форми навчання Інституту філології Київського національного університету імені ОСОБА_4 ІV рівня акредитації. Закінчує навчання 30 червня 2016 року /а.с.13/.

При наданні пояснень у судовому засіданні представником позивача було підтверджено, що ОСОБА_2 з моменту народження постійно проживала та була зареєстрована разом зі своїм батьком ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_3 А, вела з ним спільне господарство та несла з ним солідарні витрати, повязані з оплатою комунальних платежів та квартплати, здійснювала поточний ремонт квартири. Дана квартира для неї є постійним місцем проживання. Іншого житлового приміщення чи права користування іншим житловим приміщенням вона не має. У звязку з навчанням у м. Києві знята з реєстрації у спірній квартирі, та тимчасово на період навчання зареєстрована у гуртожитку. Зареєструватися не може у звязку із відсутністю права користування квартирою. Згідно ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках, п.2 тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

За нормами статей 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності (ст.71 ЖК Української РСР).

Як убачається з пояснень представника позивача ОСОБА_1, тимчасова реєстрація позивача в м. Київ (з 11.09.2012р. по 24.12.2014р.) повязана з необхідністю навчання у вищому навчальному закладі цього міста, що було можливим лише за умови її тимчасової реєстрації в гуртожитку № 17 за адресою: м. Київ, вул.. Сєченова, 6. Ця обставина підтверджується довідкою Київського національного університету імені ОСОБА_4 від 28.01.2015 р. /а.с.13/.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердила факт спільного проживання позивача ОСОБА_2 з її батьком ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2, вказавши, що під час проживання у вказаній квартирі позивач разом з батьком вела спільне господарство, постійно йому допомагала, сплачувала комунальні послуги. ОСОБА_3 останні роки його життя дуже хворів, і ОСОБА_2 здійснювала за ним догляд. Після смерті ОСОБА_3 позивач ОСОБА_2 залишилась проживати в квартирі батька, де і проживає по теперішній час.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 також підтвердила факт спільного проживання позивача ОСОБА_2 з її батьком ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2, вказавши, що вона перебуває в дружніх відносинах з позивачем ОСОБА_2, постійно з нею спілкується, їй відомо про те, що ОСОБА_2 зараз навчається у м. Києві. Після смерті батька позивач ОСОБА_2 обовязки по його похованню взяла на себе, постійно сплачує комунальні послуги по квартирі, веде поточний ремонт.

Згідно ст. 61 Житлового кодексу Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст. 103 Житлового кодексу Української РСР договір найму житлового приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сімї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу РСР і цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 106 Житлового кодексу Української РСР, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Як вбачається з відповіді Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради від 06.02.2015 року № М-63 адресованої на імя позивача, відповідачем було відмовлено ОСОБА_2 у зміні договору найму квартири на підставі ст. 71 ЖК Української РСР, а також на підставі відсутності у неї реєстрації за адресою: просп. Маршала Жукова, буд. 7 А , кв. 13, та рекомендовано звернутися для вирішення зазначеного питання до суду (а.с.12).

Відповідно до п. 9 Пленуму Верховного Суду УРСР від 12.04.1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Стаття 47 Конституції України закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом.

Враховуючи встановлені по справі обставини та факти, суд прийшов до висновку, що законні права та інтереси ОСОБА_2 порушені і підлягають захисту шляхом визнання за ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням квартирою № 13 у будинку № 7 А по проспекту Маршала Жукова в м. Дніпродзержинську, а також зобовязання відповідача укласти з позивачем договір найму житлового приміщення, а саме квартири № 13 у будинку № 7 А по проспекту Маршала Жукова в м. Дніпродзержинську.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_2 наймачем спірної квартири за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача ОСОБА_3, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні цих позовних вимог, оскільки вони суперечать позовним вимогам щодо визнання права користування житловим, розташованим за адресою: м. Дніпродзержинськ, просп. Маршала Жукова, 7 А - 13 та зобовязання відповідача укласти з ОСОБА_2 договір найму вищевказаного житлового приміщення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, треті особи: Дніпровський районний відділ у м. Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України в Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю Крона про визнання права користування житловим приміщенням, зобовязання вчинити певні дії підлягає задоволенню частково, задовольняючи позов суд визнав за ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням квартирою № 13 у будинку № 7 А по проспекту Маршала Жукова в м. Дніпродзержинську; зобов'язує виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради укласти з ОСОБА_2 договір найму житлового приміщення, а саме квартири № 13 у будинку № 7 А по проспекту Маршала Жукова в м. Дніпродзержинську, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, треті особи: Дніпровський районний відділ у м. Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України в Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю Крона про визнання права користування житловим приміщенням, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням квартирою № 13 у будинку № 7 А по проспекту Маршала Жукова в м. Дніпродзержинську.

Зобов'язати виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради укласти з ОСОБА_2 договір найму житлового приміщення, а саме квартири № 13 у будинку № 7 А по проспекту Маршала Жукова в м. Дніпродзержинську.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя: Т.О. Решетник