Провадження №2/485/3/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді - Лисенко М.Є.,

при секретарі - Бондаренко С.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

з участю представника позивача - ОСОБА_2,

за участю відповідача - ОСОБА_3,

за участю представника відповідачів - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 м. Сінгурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2014 року ОСОБА_1, звернулась до суду з вищезазначеним позовом.

Позивач зазначала, що вона є приватним підприємцем, на підставі трудового договору від 22 квітня 2014 року відповідач працювала у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» в АДРЕСА_1 на посаді продавця-консультанта. З відповідачем був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Після проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, за схоронність яких несла відповідальність відповідач 02 липня 2014 року виявлена їх недостача на загальну суму 44669 грн, 16 коп. Оскільки відповідач добровільно не відшкодовує заподіяну з її вини шкоду. Просить стягнути з неї на її користь відшкодування матеріальної шкоди в сумі 44 669 грн. 16 коп, та судові витрати.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Пояснивши, що саме з вини відповідача заподіяна матеріальна шкода, яку відповідач не бажає добровільно відшкодувати.

Відповідач та представник відповідача позов не визнали. Суду пояснили, що на посаді продавця - консультанта також працював ОСОБА_5 При проведенні інвентаризації були присутні працівники які є родичами між собою та зацікавленими особами. Крім того, інвентаризація проводилась з порушенням, про нестачу дізналась по телефону та відмовилась підписувати Акт. 03 липня 2014 року разом з ОСОБА_5, була запрошена директором ОСОБА_6 на бесіду. Який забрав у неї ключі від магазину та їх у відсутність без передачі ТМЦ вивіз весь товар з магазину до м. Херсону.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2014 року у справі призначено судово - почеркознавчу експертизу.

Суд, заслухавши показання сторін, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, але частково з таких підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_1, є приватним підприємцем та 22 квітня 2-14 року уклала трудовий договір з ОСОБА_3, який зареєстрований в Херсонському міському центрі зайнятості.(а.с.2-3). Цього ж дня з метою забезпечення збереження матеріальних цінностей сторонами укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та особисто підписаний ними. (а.с.6-7)

Згідно умов договору відповідач працювала в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2», що розташований в АДРЕСА_1 на посаді продавця -консультанта.

У зв'язку зі зміною матеріально відповідальної особи в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2», що розташований в АДРЕСА_1, наказом ФОП ОСОБА_1, №1 від 02 липня 2014 року призначено робочу інвентаризаційну комісію яка зобов'язана наступного дня після закінчення роботи подати Акт інвентаризації на затвердження. З яким ознайомленні члени комісії та матеріально відповідальна особа ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

На підтвердження свого позову ОСОБА_1, надала інвентаризаційну опис товарно - матеріальних цінностей від 02 липня 2014 року та порівняльну опис від 02 липня 2014 року які перебувають у ОСОБА_3, матеріально відповідальної особи в яких зазначено про виявлення нестачі 744 кг, товару на суму 44669 грн,16 копійок. (а.с.10-13) Посадової інструкції продавця - консультанта позивач суду не надала.

Факт недостачі та її розмір відповідач заперечувала в судді, а також стверджувала, що акти інвентаризації не підписувала. Крім того зверталася до прокуратури Снігурівського району з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності осіб які вимагають у неї повернення коштів за недостачу товару, якої вона фактично не допускала.

Допитані свідками ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, за клопотанням відповідача, суду показали, що працюють у позивача згідно трудового договору директором, Бухгалтером, комірником. Та згідно наказу 02 липня 2014 року проводилась інвентаризація та виявлено нестачу товару. Весь товар переважували на вагах які привезли з м. Херсону. Оскільки у відповідачки були електроні ваги на 30 кг. При проведенні інвентаризації матеріальна відповідальна особа ОСОБА_5, з яким також укладено угода про повну індивідуальну матеріальну відповідальність був відсутній.

Відповідно до пунктів в, г, договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, з якою відповідач була ознайомлена під розпис, в її трудові обов'язки входило вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених їй матеріальних цінностей, брати участь в інвентаризації ввірених їй матеріальних цінностей.

Як вбачається з матеріалів справи 04 листопада 2013 року з метою забезпечення збереження матеріальних цінностей ОСОБА_1, та ОСОБА_5, який також займає посаду продавця консультанта в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2», що розташований в АДРЕСА_1, укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та особисто підписаний ними.(а.с.71)

Суд критично ставиться до свідчення ОСОБА_5, про те що він перебував на посаді продавця консультанта, але виконував обов'язки охоронця. Оскільки його свідчення спростовуються записом відеоспостереження які надав позивач. З яких вбачається, що ОСОБА_5, 03 червня, 19 червня, 21 червня 2014 року проводить операції на комп'ютері та закриває приміщення магазину. Крім того вбачається що він отримує кошти від ОСОБА_3, які остання передає йому із шухлядки столу в рахунок заробітної плати.

Частиною 1 ст. 130 КзпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Згідно п.1 ст. 134 КзпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

Згідно розділу ІІ Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженому Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС 28 грудня 1977р., який діє в Україні до теперішнього часу, до таких робіт належить роботи, пов'язані з продажем (видачею) товарів (продукції), їх підготовкою до продажу незалежно від форм торгівлі та профілю підприємства (організації).

З огляду на викладене, укладання договорів про повну індивідуальну матеріальну відповідальність з продавцями-консультантами магазину відповідає вимогам законодавства.

Згідно ч.5 ст. 135-3 КЗпП України розмір підлягаючої покриттю шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і межі матеріальної відповідальності.

За такого, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для покладення на відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5, повної матеріальної відповідальності за завдану позивачу матеріальну шкоду, яка була заподіяна ними при виконанні трудових обов'язків і з їх вини, так як вони не забезпечили цілісності майна та інших товарно-матеріальних цінностей, переданих їм для зберігання та продажу.

Враховуючи, що судом не встановлено, що ступінь вини когось з відповідачів була більшою, суд дійшов висновку про стягнення завданої їх винними діями шкоди в рівних частках з кожного.

Статтею 131 КзпП України встановлений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. В свою чергу, працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Між тим у порушення викладених вимог Закону та умов укладених сторонами договорів про повну індивідуальну матеріальну відповідальність сторони неналежним чином ставились до виконання своїх обов'язків по збереженню майна.

З пояснень свідка ОСОБА_8, комірника у відповідача були відсутні великі ваги, а товар згідно Акту прийому передачі ТМЦ при прийому на роботу та накладних при передачі передавався у великих розмірах.(а.с.14,-17). Крім того як пояснювала в судді відповідач при відмові підписати акти нестачі та наполягала на проведенні повторної інвентаризації директор ОСОБА_6, забрав у неї ключі від магазину та у відсутність матеріально відповідальних осіб вивіз без їх відома весь товар до м. Херсону. Як вбачається з відеоспостереження позивач не забезпечив матеріально відповідальну особу сейфом для збереження коштів. Зазначені факти свідчать про неналежне забезпечення з боку позивачки нормальних умов зберігання матеріальних цінностей.

Крім того, рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 січня 2014 року ОСОБА_1, зобов'язано внести зміни формулювання причини звільнення ОСОБА_3, з посади продавця консультанта з п.2 ст.41 КзпП України (за втратою довіри) на ч.1 ст.36 КзпП України (за згодою сторін), вважаючи її звільнення з 02 липня 2014 року та внести відповідні записи в трудову книжку ОСОБА_3 (а.с122-123)

В свою чергу, відповідачі, будучи матеріально-відповідальними особами ніяк не реагували щодо такої організації збереження товарно-матеріальних цінностей, не звертаючись до позивача з цього питання.

Зазначені обставини не спростовані сторонами при розгляді справи в судді.

Відповідно до ч.1 ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений.

У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Суд стягує з відповідача ОСОБА_3, на користь позивача ОСОБА_1, 11167,29 грн, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків. Суд також бере до уваги висновок експерту, що підпис на інвентаризаційному опису товарно - матеріальних цінностей від 02 липня 2014 року та на порівняльному опису від 02 липня 2014 року належить ОСОБА_3, але відсутня її підпис як матеріально відповідальної особи за товар за суму нестачі.

В задоволенні решти позовних вимог позивача суд залишає без задоволення.

Суд також роз'яснює позивачу, що він не позбавлений права звернутися до суду з позовом до ОСОБА_5, про стягнення 11167,29 грн, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків.

Враховуючи що позовні вимоги позивача задоволено на 25% (11167,29х100%):44669,16 грн, просив позивач = 25%), а відповідно з відповідача на користь позивача пропорційно підлягає стягненню судовий збір.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванні позивачу судового збору виходячи з пропорційності їх відшкодування до розміру задоволених позовних вимог, тобто, в сумі 111,75грн.

Керуючись ст.ст.10,11, 57, 60, 208, 209, 213 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (іден.№) на користь ОСОБА_1 11167,29 грн (одинадцять тисяч сто шістдесят сім) гривень 29 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків.

Решту позовних вимог ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 111,75 грн.

Повний текст рішення буде виготовлено 3 лютого 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ