Провадження №2/405/2067/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2015 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:
головуючого судді Іванової Л.А.
при секретарі Сидоренку Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований в Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області 15 лютого 2013 року, актовий запис № 54, стягнути з ОСОБА_2 на свою користь, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, розпочавши стягнення з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір`ю ОСОБА_1
В обґрунтування позову зазначила, що 15 лютого 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано в Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис за № 54, від шлюбу мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, Крім того, зазначила, що за час перебування у шлюбі з відповідачем через різні погляди на життя між ними постійно виникали непорозуміння та сварки, відповідач неодноразово залякував її (позивача) фізичною розправою та завдавав тілесні ушкодження, внаслідок чого шлюб фактично припинено, взаємовідносини між ними остаточно зіпсовані, втрачено довіру та почуття поваги один до одного. Після припинення шлюбних відносин син проживає разом з нею (позивачем) та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно допомогу на утримання спільної дитини не надає. Крім того, позивач зазначила, що син потребує постійної опіки матері, догляду та любові, його розлучення з мамою (позивачем) може завдати дитині непоправної психологічної та фізичної шкоди.
В судове засідання позивач не з'явилася, представником позивача до суду надана заява від 23.02.2015 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини - разом з матір'ю ОСОБА_1 підтримала повністю, просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, про що свідчить оголошення в газеті «Народне слово» № 8(3186) від 19 лютого 2015 року, причини неявки суду не відомі.
З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
Представник третьої особи - служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради до суду не з'явився, повідомлявся судом про час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не відомі, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 15 лютого 2013 року в Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис за № 54, та 25 листопада 2014 року повторно видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2, сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають.
Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3, виданого повторно Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області 25.11.2014 року, про що складено відповідний актовий запис за № 45, який (син ОСОБА_3) на час судового розгляду справи проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні.
Батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в свідоцтві про народження зазначені в графі «мати» - ОСОБА_1, в графі «батько» - ОСОБА_2.
Відповідно до довідки № 394 квартального комітету № 11 Ленінського району м. Кіровограда від 10.12.2014 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом з нею, зокрема, проживає син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через різні погляди на життя, втрату довіри та почуття поваги один до одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.
За вказаних обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя.
Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред'явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітньої дитини, в зв'язку з чим позовні вимоги позивача в частині розірвання шлюбу є доведеними, та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, за якою розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі.
На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, приймаючи до уваги, що дитина знаходиться на утриманні позивача, при цьому, судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі, визначеному позивачем, обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, в зв'язку з чим підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в сімейне життя, крім випадків встановлених Конституцією України.
Судом встановлено, що батьки малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, після фактичного припинення шлюбних відносин, проживають окремо та не можуть порозумітися щодо того, з ким із них буде проживати їх малолітній син, якому 19 січня 2015 року виповнилося 2 роки.
Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до положень ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
При вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення (п. 2 ч.1 ст. 161 СК України).
Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.
Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.
Враховуючи обставини справи, виходячи виключно з інтересів малолітньої дитини ОСОБА_3, який є особистістю, яка тільки формується, на даний час проживає окремо від батька ОСОБА_2 і отримує повсякденну турботу, ласку, моральну матеріальну забезпеченість саме від матері ОСОБА_1, яка має постійне місце проживання та якою створені відповідні умови для виховання, розвитку та проживання сина, при цьому, зважаючи на відсутність будь-яких доказів щодо несумлінного ставлення матері до своїх обов'язків із виховання дитини, суд дійшов до висновку, що проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір'ю ОСОБА_1 відповідає потребам та інтересам дитини, в зв'язку з чим позов в частині визначення місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір`ю ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати; у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до ст.ст.110, 112, 160-161, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 59, 60, 88, 213-215, 218, 224, п.1 ч.1 ст.367 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 15 лютого 2013 року в Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис за № 54.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 грудня 2014 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року.
Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі до суду першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова