Справа № 487/2225/15-ц
Провадження № 2-з/487/1/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Шевиряєвої К.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі філії ПАТ Банк Фінанси та Кредит м. Миколаєва про стягнення суми за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі філії ПАТ Банк Фінанси та Кредит м. Миколаєва про стягнення суми за договором банківського вкладу (депозиту) №326933/76625/3-14 від 26.11.2014 року у розмірі 37000 доларів США, 3% річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 195,04 доларів США, що еквівалентно 4542,06 грн., пені у сумі 393,96 доларів США, що еквівалентно 9167,02 грн. та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позивач в позові зазначив, що 26.11.2014 року між ним та ПАТ Банк Фінанси та Кредит в особі філії ПАТ Банк Фінанси та Кредит м. Миколаєва було укдадено договір банківського строкового вкладу (депозиту) № №326933/76625/3-14, за умовами якого сума вкладу складає 41000 доларів США строком до 26.02.2015 року та в той же день він передав відповідачу оговорену договором суму 41000 доларів США. За умовами вказаного договору (п.6), вклад повертається в порядку, стоки та на умовах визначених положенням п. 5.1 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків вказаного банку. Після закінчення строку дії договору він неодноразово звертався до представників банку з вимогою про виплату йому коштів та процентів, однак Банк не виконав ці вимоги, мотивуючи відсутністю коштів. 16.03.2015 року він звернуся до Банку з письмовою заявою про виплату коштів у сімі 41105,34 доларів США, шляхом переводу їх на відповідний рахунок до ПАТ КБ ПриватБанк. Однак, банк не виконав вказану вимогу та обмежився виплатою лише частини коштів, що розцінюється вкладником як відмова від повернення належних йому коштів. На даний час з урахуванням частини виплачених коштів, загальна сума неповернутих банком коштів складає 36900,34 доларів США.

Крім того, позивач ОСОБА_1К подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що перебувають на відкритому в ПАТ Банк Фінанси та Кредит на ім'я ОСОБА_1К на підставі договору №326933/76625/3-14 від 26.11.2014 року депозитному рахунку та встановити порядок виконання ухвали, згідно якого належні позивачеві кошти на загальну суму 36900,34 доларів США перевести з указаного рахунку відкритого на ім'я позивача відповідачем на рахунок відкритий на ім'я позивача в іншій фінансовій установі, посилаючись на те, що відповідач в порушення норм ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 41 Конституції України позбавив його права користування своїм майном грошовими коштами, які отримав банк на умовах строковості та платності, але до теперішнього часу не повернув, що свідчить про те, що кошти можуть бути не повернуті банком, що не тільки ускладнить виконання рішення в разі задоволення вимог, а і зробить неможливим поновлення порушених прав позивача в цілому, що є підставою для забезпечення позову.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову підтримав, просив про її задоволення.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі філії ПАТ Банк Фінанси та Кредит м. Миколаєва про стягнення суми за договором банківського вкладу (депозиту) №326933/76625/3-14 від 26.11.2014 року у розмірі 37000 доларів США, 3% річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 195,04 доларів США, що еквівалентно 4542,06 грн., пені у сумі 393,96 доларів США, що еквівалентно 9167,02 грн. та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з невиконанням відповідачем в повному обсязі, після закінчення строку дії договору банківського вкладу (депозиту) своїх зобов'язань щодо повернення грошових коштів.

З метою забезпечення позову, позивач просив суд про накладення арешту на грошові кошти, що перебувають на відкритому в ПАТ Банк Фінанси та Кредит на ім'я ОСОБА_1К на підставі договору №326933/76625/3-14 від 26.11.2014 року депозитному рахунку та встановити порядок виконання ухвали, згідно якого належні позивачеві кошти на загальну суму 36900,34 доларів США перевести з указаного рахунку відкритого на ім'я позивача відповідачем на рахунок відкритий на ім'я позивача в іншій фінансовій установі, з посиланням, що не вжиття забезпечення позову може не тільки ускладнить виконання рішення в разі задоволення вимог, а і зробить неможливим поновлення порушених прав позивача в цілому.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», при розгляді заяви про забезпечення позову судом зясовується обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Тобто, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Проте, обраний позивачем засіб забезпечення позову є таким, що фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, тому не може бути застосований судом. Крім того, посилання позивача, що не вжиття заходів забезпечення позову може у разі задоволення позовних вимог, утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 К про забезпечення позову є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі філії ПАТ Банк Фінанси та Кредит м. Миколаєва про стягнення суми за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва у строк та порядку, передбачені ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя С.В. Щербина