overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 399/24/15-ц
Провадження № 2/399/83/15
У Х В А Л А

16.01.15 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Бондаренка Г. К., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївці заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна, набутого під час проживання однією сім'єю, обєктом спільної власності, поділ майна.

Одночасно з подачею зазначеного позову позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на майно, нажите ним та ОСОБА_3 за час проживання однією сім'єю, і в тому числі на мопед «Viper»(модель ZS50F Alpha), причіп автомобільний «Кремінь».

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, прийшов висновку про відмову у її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частина 2 зазначеної статті 151 ЦПК України передбачає, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов;вид забезпечення, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з пунктами 1 та 2 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Отже зі змісту ст.ст. 151,152 ЦПК України випливає, що арешт, як вид забезпечення позову, може бути накладений лише на майно або грошові кошти, які належать саме відповідачу у справі, тому відомості про те чи належать обєкти рухомого, нерухомого майна на праві власності відповідачу та про вартість майна є необхідними для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, обовязки доказування і подання доказів покладається на сторони, тому суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

До заяви про забезпечення позову та до зазначеного вище позову докази про те, що ОСОБА_3 чи ОСОБА_2 належать мопед «Viper»(модель ZS50F Alpha), причіп автомобільний «Кремінь» не додані.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151 153 ЦПК України, суд

ухвалив :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Онуфріївський районний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя Онуфріївського райсуду Г.К.Бондаренко
Провадження № 2-о/487/15/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді: Андрощука В.В.;

при секретарі: Забродській Г.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу ,-

ВСТАНОВИВ:

17.12.2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

У заяві зазначала, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 08.05.2002 року, є власницею ? частини квартири АДРЕСА_1.

При видачі свідоцтва про право власності на житло було невірно зазначено її прізвище - "ОСОБА_1" замість "ОСОБА_1".

Просить суд встановити факт належності їй Свідоцтва про право власності на житло, видане 08.05.2002 року, Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Комунальне підприємство "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації", в судове засідання не з'явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно п. 6 ст. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

08.05.2002 року Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради, видано Свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної, часткової власності ОСОБА_1 (1/2), ОСОБА_3 (1/2).

При видачі свідоцтва прізвище заявниці помилково вказано "ОСОБА_1" замість "ОСОБА_1".

На підставі цього заявниця змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності їй Свідоцтва про право власності на житло від 08.05.2002 року, оскільки це має для неї юридичне значення.

Правильність написання прізвища заявниці підтверджується : копією паспорту, в якому прізвище зазначено як "ОСОБА_1", копією свідоцтва про шлюб, та іншими перевіреними документами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що свідоцтво на право власності на житло від 08.05.2002 року належить ОСОБА_1

Підстав для відмови в задоволенні заяви у суду немає.

Керуючись ст. ст. 256, 257 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт належності - Свідоцтва про право власності на житло від 08 травня 2002 року, виданого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з моменту проголошення та може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк та у порядку передбачені ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Головуючий суддя: В.В.Андрощук.
Провадження № 2/487/526/15
20.02.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі
головуючого судді Андрощука В.В.
при секретарі Забродській Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
У судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
У судове засідання відповідач не з'явилась, про день слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до п.1.2. договору, позивач відкриває відповідачу картковий рахунок НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Uisa класичний. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3. кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 100000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 8300 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається.
Кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобов'язань перед банком за договором, та вчинення інших операцій передбачених договором.
Відповідно до п.2.1. моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя.
Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525,526,530, 549,1054 ЦК України, ст.ст. 6,10,18, 211-215 ЦПК України, суд-
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 243,60 грн. сплаченої суми судового збору.
Рішення вступає в законну силу через 10 днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, встановленому ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: В.В.Андрощук.
Справа № 487/892/15-ц
Провадження № 2/487/1056/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.03.2015 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого судді - Андрощука В.В., при секретарі - Забродській Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

04.02.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 19.06.2010 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом.

У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 не заперечує.

Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 19.06.2010 року. Від шлюбу мають дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони з січня 2015 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,13,212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) і ОСОБА_2, 19.06.2010 року у Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 241 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище - "ОСОБА_1".

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст. 294, 295 ЦПК України.

СУДДЯ В.В.АНДРОЩУК
Справа № 487/875/15-ц
Провадження № 2/487/1043/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2015 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого судді - Андрощука В.В., при секретарі - Забродській Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

03.02.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 06.07.2012 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом.

У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 не заперечує.

Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06.07.2012 року. Від шлюбу мають дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони з серпня 2014 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,13,212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) і ОСОБА_2, 06 липня 2012 року у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 271 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище - "ОСОБА_1".

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст. 294, 295 ЦПК України.

СУДДЯ В.В.АНДРОЩУК
Копія.Справа №403/310/15-ц Провадження № 2/403/70/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2015 р. Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого: Годованець І. А.
при секретарі: Гарбар С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Устинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 січня 2014 року, актовий запис №1. Від шлюбу є син, Артем, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка просить шлюб з відповідачем розірвати, мотивуючи вимоги тим, що мають різні характери та погляди на сімейне життя, спільно не проживають, на примирення не згодна. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище "Маринич".
В судове засідання відповідач не з'явився, про день тас розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про про розгляд справи у його відсутність чи про причини неявки не подано.
Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час розгляду справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, спільне проживання неможливе через різні характери та погляди на сімейне життя, сімя розпалася, позивачка на примирення не згодна. При таких обставинах збереження шлюбу сімї Маринич неможливо, і відповідно до ч.3 ст. 105, ч.2 ст.112 СК України позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.113 СК України та ч.8 ст.235 ЦПК України, позивачкою, яка змінила прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, обрано прізвище Маринич.
Керуючись ст.ст. 213, 215, 226 ЦПК України, суд, -
Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 03 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Устинівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №1 розірвати. Відповідно до ст.113 СК України та ч.8 ст.235 ЦПК України, позивачкою, яка змінила прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, обрано прізвище Маринич.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Устинівський районний суд на протязі десяти днів з дня отримання сторонами копії цього рішення.
Суддя: підпис.
Згідно з оригіналом.
Суддя Устинівського
районного суду: ОСОБА_3
Провадження № 2/487/565/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17.03.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі : головуючого судді Агєєвої Л.І.,

при секретарі- Ткаченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені з вересня 2014 року через те, що між нею та відповідачем не було досягнуто взаєморозуміння, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду.

В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала і просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

За згодою позивачки суд ухвалив розглядати справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2012 року. Від шлюбу мають малолітню дитину: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2014 року через те, що між сторонами не було досягнуто взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги.

Відповідно до статей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги встановлені судом обставини життя подружжя та відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 25.02.2012 року в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №86 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище "ОСОБА_1".

Рішення набуває законної сили через 10 днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через місцевий суд в порядку визначеному ст. 294 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: Л. І. АГЄЄВА
Провадження № 2/520/1117/15
Київський районний суд м. Одеси
У складі судді Калашнікової О.І.
При секретарі Малярчук О.М.
Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
про розірвання шлюбу.
Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, стверджуючи, що сім"я між ними розпалась, поновити сімейні відносини не можливо. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.
Відповідачка до суду не з"явилася, про час та місце слухання справи неодноразово сповіщалася судом за місцем реєстрації відповідно до вимог ст.74 ЦПК України. 17 лютого 2015 року відповідачка особисто сповіщена телефонограмою про дату, час та місце слухання справи. Суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Суд, вислухав позивача, вивчив надані документи, встановив наступне: сторони уклали шлюб 15 червня 2012 року, від цього шлюбу сторони дітей не мають. Позивач стверджує, що сім'я між ними розпалась, причиною є різні погляди на подружнє життя, матеріальне забезпечення сім"ї та відсутність спільних інтересів. Позивач пояснив суду, що постійні сварки з різних причин привели до втрати поваги та взаємопорозуміння. З 2014 року сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства. Шлюб має формальний характер.
Суд вважає, що сім'я між сторонами розпалась остаточно, поновити сімейні відносини між ними неможливо.
Майнового спору на даний час сторони не мають.
Керуючись ст.ст. 104,105,110 СК України, ст.213,214,215,224 ЦПК України, суд
Шлюб, зареєстрований 15 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №35 між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, не маючих дітей - розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити прізвища: йому ОСОБА_1, їй - ОСОБА_2.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Одеської області через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя Калашнікова О. І.