У Х В А Л А

13 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Лященко Н.П.,Яреми А.Г.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації частки у спільному майні,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації за належну частку у спільному майні подружжя.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 2 листопада 2012 року, рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 9 липня 2015 року визнано за нею право власності на Ѕ частину автомобілів, які придбані за час подружнього життя

Однак у зв'язку з тим, що відповідач не надає можливості користуватись належним їй майном, просила стягнути з відповідача як співвласника та фактичного володільця автомобілів, компенсацію їх вартості у розмірі 54 076 грн 45 коп.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 24 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 9 липня 2015 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 серпня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження.

9 жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 серпня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції статті 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 серпня, 9 та 16 вересня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві ОСОБА_4 доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Постановляючи ухвалу від 10 серпня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що оскільки виділ у натурі частки ОСОБА_5 із спільного майна є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), то судами правильно стягнуто грошову компенсацію її частки майна з відповідача, як співвласника майна.

Разом із тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 серпня та 16 вересня 2015 року, які надані заявником для порівняння, касаційний суд направив справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстави порушення судами вимог статей 212-214 ЦПК України, зокрема, суди не визначилися з характером спірних правовідносин, не встановили чи має відповідач реальну можливість сплатити позивачу грошову компенсацію, чи є докази того, що відповідач чинить перешкоди у користуванні спільним майном та інше.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року, яка також надана заявником для порівняння, касаційний суд направив справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстави порушення судами вимог статей 212-214 ЦПК України, зокрема, суди встановивши, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, не дали оцінки доводам позивачки, що вона позбавлена можливості реалізувати своє права власності на Ѕ частку спірного автомобіля, оскільки автомобіль арештовано.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметом спору, підставами позову та за аналогічними обставинами й однаковим матеріально-правовим регулюванням спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вказаної вище справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України заяви ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації частки у спільному майні відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема