30.11.2015 227/6118/15-ц
У Х В А Л А

30 листопада 2015 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби Добропільського управління юстиції в Донецькій області в особі державного виконавця Лашиної Ганни Володимирівни та начальника ДВС ОСОБА_2, управління державної казначейської служби України в м.Добропілля Донецької області про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати:

-бездіяльність державного виконавця ДВС Добропільського УЮ в Донецькій області

ОСОБА_3 неправомірною та стягнути з останньої 5000,00 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок неправомірної бездіяльності;

-бездіяльність начальника ДВС Добропільського УЮ в Донецькій області ОСОБА_2

О.Г. неправомірною

-стягнути з державного виконавця ДВС Добропільського УЮ в Донецькій області

ОСОБА_3 на його користь судові витрати, що пов'язані з явкою позивача до суду.

Дослідивши зміст позовної заяви вважаю, що вона підлягає залишенню без руху виходячи з наступного.

В своїй заяві позивач поєднав вимоги, які пред»являються до суду, як в позовному порядку (у зв»язку з виникненням спору), так і в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, що є недопустимим.

Так, відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 ЗУ «Про виконавче провадження», право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму ВССУ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Скарга, яка подається відповідно до ст..383 ЦПК України, має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 35 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п.28 постанови Пленуму ВССУ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний звязок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Таким чином, виходячи з наведеного позивачу слід визначитися чи є його вимога скаргою, яка розглядається, в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, чи він дійсно має намір на розгляд даної вимоги, виходячи з положень статей 1173, 1174 ЦК України, вчинивши в такому випадку певні дії (уточнити позовні вимоги або залишити позов без розгляду).

Крім цього суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати вимогам, встановленим законом, а саме позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Так, позивач зазначаючи про те, що бездіяльність державного виконавця Лашиної Г.В. та начальника державної виконавчої служби ОСОБА_2 є незаконними, в своєму позові взагалі не зазначив доказів, які підтверджують вказані обставини, що не відповідає п.6 ч.1 ст.119 ЦПК України.

В порушення вимог п.4 ч.1 ст.119 ЦПК України, які є обовязковими для всіх позовних заяв, в позові позивачем не зазначено ціну позову.

Відповідно до ст..121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Виходячи з вищевикладеного та положень ст.121 ЦПК, якщо позовна заява не відповідає вимогам, передбаченим ст.119, 120 ЦПК, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху та надає позивачу строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119, 120, 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби Добропільського управління юстиції в Донецькій області в особі державного виконавця Лашиної Ганни Володимирівни та начальника ДВС ОСОБА_2, управління державної казначейської служби України в м.Добропілля Донецької області про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною, стягнення моральної шкоди - залишити без руху і надати позивачеві термін для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, який не може перевищувати п»яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз»яснити позивачу, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну позовна заява вважатиметься не поданою та буде повернута позивачу.

Ухвала не оскаржується.

Суддя О.В.Здоровиця

30.11.2015