Справа № 140/2244/13-ц Провадження № 22-ц/772/775/2015Головуючий в суді першої інстанції Науменко С. М.
Категорія 23Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Матківської М.В., Марчук В.С.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке» про визнаня договору оренди землі недійсним,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке» на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ТОВ «Ситковецьке» про визнаня договору оренди землі недійсним, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки площею 2,7794 га, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №153274, що розташована на території Ометинецької сільської ради, Немирівського району, Вінницької області. В травні 2011 року ОСОБА_2 дізналась, що її земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «Ситковецьке». Вказує, що в оренду земельну ділянку не передавала, договір оренди землі від 15.12.2005 року з ТОВ «Ситковецьке» вона не укладала та не підписувала, орендної плати з 15.12.2005 року по даний час вона не одержувала.

Просила визнати договір оренди землі (паю) від 15 грудня 2005 року укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Ситковецьке», що зареєстрований 02.11.2007 року недійсним.

Визнати державну реєстрацію від 02.11.2007 року за №78 договору оренди землі (паю) від 15 грудня 2005 року укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Ситковецьке» вчинену Вінницькою регіональною філією державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2013 року позов задоволено.

Додатковим рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2015 року вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Ситковецьке», подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2013 року скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволені позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, районний суд виходив із того, що відсутнє волевиявлення позивача на встановлення її цивільних прав та обов'язків щодо передачі в оренду земельної ділянки, яка перебуває у її власності.

Розглядаючи спір, судова колегія, вважає, що суд першої інстанції, повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 2,7794 га, кадастровий номер №:02:001:0093, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №153274, виданого Немирівською районною державною адміністрацією 22.04.2004 року, зареєстрованого за реєстровим № 68 та розташованої на території Ометинецької сільської ради, Немирівського району, Вінницької області (а.с.5).

В кінці 2010 року на початку 2011 року, ОСОБА_2 стало відомо, що земельна ділянка 2,7794 га, яка належить їй на праві власності, перебуває в оренді ТОВ «Ситковецьке».

Як вбачається, що 15.12.2005 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Ситковецьке» укладено договір оренди землі (паю) площею 2,7794 га що розташована на території Ометинецької сільської ради, Немирівського району, Вінницької області, договір укладений строком на 10 років (а.с.20-21).

З відповіді відділу Держземагенства у Немирівському районі Вінницької області від 16.08.2013 року №01-21/2001 вбачається, що договір оренди землі (паю), укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Ситковецьке» зареєстрований у Вінницькій регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про вчинено запис № 78 від 02.11.2007 року (а.с.30).

На її звернення до ТОВ «Ситковецьке» про повернення земельної ділянки, яка належить їй на праві власності, керівництво ТОВ «Ситковецьке» не зважає та продовжує використовувати її земельну ділянку, не сплачуючи при цьому орендної плати.

В матеріалах справи міститься заява від 10 травня 2013 року в якій ОСОБА_2 просила ТОВ «Ситковецьке» повернення її земельної ділянки у строк до 01.07.2013 року (а.с.23), однак земельна ділянка їй не повернута.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

У ч.1,3,4 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі . Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» визначені істотні умови договору оренди, відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є відповідно до ч. 2 цієї ж статті підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору оренди недійсним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оспорюваний договір не містить всіх визначених законом істотних умов договору оренди, а саме не вказано: кадастровий номер земельної ділянки, індексація розміру орендної плати, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за несплату орендної плати; цільове призначення земельної ділянки.

Позивач в позовній заяві також зазначає, що договір оренди землі вона взагалі не підписувала та їй не було відомо про нього, та про його реєстрацію 02.11.2007 року.

Як вбачається з висновку почеркознавчої експертизи НДЕКЦ УМВС України у Вінницькій області від 21.08.2014 року №286-П проведеної на підставі постанови СВ Немирівського РВ від 07.08.2014 року, підпис в графі «Орендодавець» в договорі оренди землі від 15.12.2005 року виконаний не гр.. ОСОБА_2, а іншою особою. Підпис в колонці «Земельні ділянки передав» на акті про передачу прийом земельної ділянки в натурі виконаний не гр.. ОСОБА_2, а іншою особою.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач підписувала договір оренди земельної ділянки, оскільки в ньому зазначені паспортні дані позивача, ідентифікаційний код, держаний акт на право власності на земельну ділянку, які відносяться до персональних даних та не можуть бути використанні без її відома, спростовуються вище зазначеним висновком експерта від 21.08.2014 року №286-П, з якого вбачається, що ОСОБА_2 не підписувала договір оренди та акт про передачу земельної ділянки.

Крім того, Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України по факту підробки підписів в договорі оренди земельної ділянки укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Ситковецьке».

Викладене свідчить, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при підписані договору оренди відсутнє волевиявлення позивача на встановлення її цивільних прав та обов'язків щодо передачі в оренду земельної ділянки, яка перебуває у її власності, оскільки доведено, що позивач не підписувала договору оренди землі від 15 грудня 2005 року та не надавала відповідних повноважень іншим особам на їх підписання.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

За таких обставин встановлено, що права позивача порушені, а тому суд першої інстанції, вірно прийшов до висновку про визнання договору недійсним та скасування його державної реєстрації.

Відповідно до ст..308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи апеляційної скарги безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке» - відхилити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Матківська М.В.

Марчук В.С.

З оригіналом вірно: Сопрун В.В.