АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4004/15 Справа № 206/7539/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Сухоруков А. О. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Городничої В.С.

при секретарі - Денисенко А.Л.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2, прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року по справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи - прокуратура Самарського району м.Дніпропетровська, прокуратура Дніпропетровської області, про визначення розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду щодо притягнення до кримінальної відповідальності, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеною завою, обґрунтовуючи її тим, що 09 липня 2013 року апеляційний суд Дніпропетровською області постановив ухвалу про закриття проти неї кримінальної справи на підставі ч.2 ст.6 КК України, дана ухвала набрала законної сили.

Зазначала, що незаконно перебувала під карним переслідуванням майже п'ять років, на підставі чого у жовтні 2013 року звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до прокуратури Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська 22 травня 2014 року її позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на її користь на відшкодування моральної шкоди грошову компенсацію в розмірі 64.554 грн. Дане рішення було скасоване рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2014 року та у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з тим, що в матеріалах справи відсутня ухвала Самарського районного суду м.Дніпропетровська про визначення розміру відшкодовуваної шкоди, постановлена відповідно до п.п.1,3,4 ст.3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду". А за відсутності такої ухвали суду, який розглядав кримінальну справу по першій інстанції, її звернення до суду з даним позовом є передчасним.

Посилаючись на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2014 року та вимоги Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" просила суд постановити ухвалу, якою визначити розмір шкоди, яку необхідно відшкодувати, а саме: 218.314 грн. матеріальної шкоди, яка складається з 185.395 грн.98 коп. втраченої вигоди в результаті порушення судами її трудових прав, заборони судами займати відповідні посади; 4.200 грн. за надання юридичної допомоги; 10.000 грн. за надання медичної допомоги; 4.014 грн. за підготовку експертних досліджень; 4.704 грн. на витрати на білети; 10.000 грн. на проживання у м.Києві; 500.000 грн. моральної шкоди, завданої незаконними, навмисними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду та зобов'язати прокуратуру Самарського району м.Дніпропетровська зробити у газеті "Самарській обрій" повідомлення про рішення щодо її реабілітації.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Визначено, що розмір шкоди, завданої ОСОБА_2 внаслідок незаконного засудження та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, у кримінальній справі №68099010 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, становить: моральна шкода 106.266 грн.67 коп.; суми сплачені у зв'язку з наданням юридичної допомоги 3.200 грн., а всього 109.466 грн. 67 коп. Зобов'язано прокуратуру Самарського району м.Дніпропетровська протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили опублікувати у газеті "Самарський обрій" повідомлення про рішення щодо реабілітації ОСОБА_2

В апеляційній скарзі прокуратура Дніпропетровської області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року в частині визначення розміру моральної шкоди шляхом її зменшення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року і постановити нову ухвалу, якою визначити розмір відшкодування нанесеної їй шкоди у розмірі 500.000 грн. - моральної шкоди, 271.000 грн. - матеріальних збитків, поновити на посаді начальника управління-служби у справах дітей та зобов'язати прокуратуру Самарського району м.Дніпропетровська зробити у газеті "Самарській обрій" повідомлення про рішення щодо її реабілітації.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга прокуратури Дніпропетровської області підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства, - відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду чи іншому рішенні суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину ; 3) відмови в порушенні кримінальної справи; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" передбачено, що громадянинові відшкодовуються (повертаються):

1)заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій;

2)майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт;

3)штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином;

4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги;

5) моральна шкода.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 05 лютого 2009 року прокурором Самарського району м.Дніпропетровська винесено постанову, якою порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_2 за фактом службового підроблення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Постановою прокурора Самарського району м.Дніпропетровська від 23 березня 2009 року було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_2 за фактом заволодіння чужим майном шляхом зловживання посадовою особою своїм службовим становищем за ч.2 ст.191 КК України.

30 березня 2009 року постановою слідчого Самарської районної прокуратури м.Дніпропетровська ОСОБА_2 була притягнута в якості обвинуваченої у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України.

Постановою слідчого прокуратури Самарського району м.Дніпропетровська від 09 квітня 2009 року ОСОБА_2 обрана міра запобіжного заходу - підписка про невиїзд.

Постановою слідчого прокуратури Самарського району м.Дніпропетровська від 06 вересня 2012 року кримінальну справу відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.191 КК України по п.2 ст.6 КПК України було закрито.

Постановою слідчого прокуратури Самарського району м.Дніпропетровська від 06 вересня 2012 року ОСОБА_2 була притягнута в якості обвинуваченої у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Постановою судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2009 року ОСОБА_2 притягнено до відповідальності за ч.1 ст.7 та ч.1 ст.8 Закону України "Про боротьбу з корупцією".

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2009 року постанову судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2009 року скасовано та провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.7 та ч.1 ст.8 Закону України "Про боротьбу з корупцією" закрито через відсутність складу проступку - за п.1 ст.247 КУпАП.

Вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26 березня 2010 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, який ухвалою Верховного Суду України від 03 лютого 2011 року був скасований.

Вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2012 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2012 року скасовано та справу направлено на додаткове розслідування.

Вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2013 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2014 року, вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2013 року скасовано та провадження по справі закрито на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину.

Таким чином районний суд вірно встановив, що ОСОБА_2 незаконно перебувала під карним переслідуванням з 05 лютого 2009 року по 09 липня 2013 року.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до прокуратури Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України, Самарської районної у м.Дніпропетровську ради про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду було задоволено частково.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 травня 2014 року скасовано з тих підстав, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно ст.12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" розмір відшкодування шкоди, зазначеної у п.п.1,3,4 ст.3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура в суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

В матеріалах справи була відсутня ухвала Самарського районного суду м.Дніпропетровська про визначення розміру відшкодовуваної шкоди, постановлена відповідно до п.п.1,3,4 ст.3 цього Закону.

Частинами 1,2 ст.1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Частинами 4,5 ст.3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" встановлено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода.

Згідно з вимогами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

За роз'ясненнями, які містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року за №4, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про державний бюджет на 2015 рік" у 2015 році установлено мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1.218 грн., з 1 грудня - 1.378 грн.; у погодинному розмірі: з 1 січня - 7,29 грн., з 1 грудня - 8,25 грн.

Згідно з вимогами ст.ст.1,4, ч.ч.2,3 ст.13 "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", громадянинові відшкодовується моральна шкода, розмір якої визначається з урахуванням обставин справи в межах, передбачених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету.

Враховуючи час перебування заявника під карним переслідуванням з 05 лютого 2009 року по 09 липня 2013 року

розмір відшкодування на її користь моральної шкоди не може бути визначено меншим ніж 64.554 грн., яка розраховується наступним чином: 53 місяці (час перебування під карним переслідуванням) х 1.218 грн. (мінімальна заробітна плата на день постановлення ухвали).

При цьому, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, надавши оцінку зібраним у справі доказам, які свідчать про характер, обсяг і тривалість страждань, яких зазнав позивач у справі у зв'язку з пред'явленням обвинувачення у скоєнні злочинів щодо яких вину не доведено, перебуванням під слідством і судом, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, колегія суддів вважає що ухвалу суду в частині визначення моральної шкоди у розмірі 106.266 грн.67 коп. слід зменшити до 64.554 грн.

Що стосується оскаржуваної ухвали в частині зобов'язання прокуратури Самарського району м.Дніпропетровська протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили опублікувати у газеті "Самарський обрій" повідомлення про рішення щодо реабілітації ОСОБА_2, колегія суддів приходить до висновку про скасування та відмову в задоволені заяви в цій частині, оскільки п.3 ст.11 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" визначено, що якщо відомості про засудження або притягнення громадянина до кримінальної відповідальності, застосування до нього як запобіжного заходу взяття під варту чи накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт були поширені в засобах масової інформації, то на вимогу цього громадянина, а в разі його смерті на вимогу його родичів чи органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора або суду засоби масової інформації протягом одного місяця роблять повідомлення про рішення, що реабілітує громадянина, відповідно до чинного законодавства України.

Заявником не надано доказів того, що відомості про її засудження або притягнення до кримінальної відповідальності, застосування до неї як запобіжного заходу взяття під варту чи накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт були поширені в засобах масової інформації, зокрема в газеті "Самарський обрій".

Вимоги ОСОБА_2 щодо визначення матеріальної шкоди у розмірі 185.395 грн.98 коп. за незаконне порушення судами її трудових справ, то вони безпідставні, а тому районний суд обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" визначено, що до стягнення підлягає сума заробітку, який позивач втратив внаслідок незаконних дій органів досудового слідства за період перебування під слідством.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 розпорядженням голови Самарської районної у м.Дніпропетровську ради №173-рк від 20 жовтня 2008 року було звільнено з займаної посади за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України.

Постановою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 09 лютого 2010 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2012 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до Самарської районної у м.Дніпропетровську ради, голови Самарської районної у м.Дніпропетровську ради Носульчик В.С. про скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено у повному обсязі.

Кримінальну справу відносно ОСОБА_2 було порушено 05 лютого 2009 року, тобто через чотири місяці після її звільнення з роботи, і на час порушення кримінальної справи ОСОБА_2 не працювала.

Що стосується визначення розміру матеріальної шкоди за надання медичної допомоги у розмірі 10.000 грн., за підготовку експертних досліджень у розмірі 4.014 грн., за витрати на білети до м.Києва у розмірі 4.704 грн., витрати на проживання у м.Києві у розмірі 10.000 грн., то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову, оскільки Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" не передбачає відшкодування таких витрат.

Вимоги про визначення майнової шкоди, яка складається з 4.200 грн. сплачених за надання юридичної допомоги, районним судом правомірно задоволені частково, оскільки заявником надані докази лише про оплату послуг у розмірі 3.200 грн.

Посилання ОСОБА_2 на те, що прокуратура Дніпропетровської області не мала права подавати апеляційну скаргу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що Самарським районним судом м.Дніпропетровська до участі по даній справи були залучені Самарська районна прокуратура м.Дніпропетровска та прокуратура Дніпропетровської області.

Крім того, однією із вимог ОСОБА_2 є зобов'язання прокуратури Самарського району м.Дніпропетровська протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили опублікувати у газеті "Самарський обрій" повідомлення про рішення щодо реабілітації.

Відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства України неможливо зобов'язати особу, яка не бере участі у справі, вчинити певні дії.

Інші доводи ОСОБА_2, приведені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року підлягає скасуванню в частині задоволення заяви з постановленням в цій частині нової ухвали на підставі п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.304,307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Другий абзац резолютивної частини ухвали Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року викласти в наступній редакції:

"Визначити, що розмір шкоди, завданої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок незаконного засудження та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, у кримінальній справі №68099010 (судова справа №206/203/13, провадження №1/206/37/13) за звинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, становить: моральна шкода - 64.554 грн., сума, сплачена за надання юридичної допомоги - 3.200 грн., а загалом - 67.754 грн.

Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року в частині зобов'язання прокуратури Самарського району м.Дніпропетровська протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили опублікувати у газеті "Самарський обрій" повідомлення про рішення щодо реабілітації ОСОБА_2 скасувати і в цій частині заяви ОСОБА_2 відмовити.

В решті ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Городнича В.С.