АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/3683/15 Головуючий: 1 інстанції
· Справа: № 642/1053/15-ц Шрамко Л.Л.
· Категорія: договірні Доповідач: Швецова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Швецової Л.А.,

суддів: Тичкової О.Ю., Піддубного Р.М.

за участі секретаря : Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа : Управління Національного банку України про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати недійсними договір про надання споживчого кредиту від 26 грудня 2007 року , укладений між нею та ПАТ «Укрсиббанк», договір іпотеки 26 грудня 2007 року , укладений між нею та ПАТ «Укрсиббанк» та договір поруки від 26 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсиббанк».

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа : Управління Національного банку України про визнання договору недійсним, передано за підсудністю за місцезнаходженням предмету іпотеки - Харківському районному суду Харківської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування вказаної вище ухвали судді районного суду, як незаконної, постановленої з порушенням норм процесуального законодавства щодо правил підсудності.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що суд своєю ухвалою, порушив положення ч.5ст.110 Цивільного процесуального кодексу України оскільки, позов подано нею до суду, як особою, що є споживачем в розумінні п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відповідно до ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 1, 2, 3 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Правила щодо підсудності цивільних справ, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, тобто розмежування компетенції по розгляду і вирішенню підвідомчих суду цивільних справ всередині системи судів цивільної юрисдикції, визначені в Главі 1 Розділу III ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, звертаючись до суду ОСОБА_2 посилався на положення Закону України «Про захист прав споживачів», в результаті чого позовна заява подана із застосуванням положень ч.5 ст.110 Цивільного процесуального кодексу України, а саме як позов про захист прав споживачів, який може пред'являтись за місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенням від 10.11.2011 р. N 15-рп/2011 дав офіційне тлумачення положенням пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши у своєму рішенні що «положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, оскаржувана ухвала судді Ленінського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року не може бути визнана обґрунтованою й такою, що постановлена з додержанням вимог закону, а тому судова колегія вважає за необхідне на підставі п. п. 3;4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України скасувати цю ухвалу судді районного суду, і передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311; 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року - скасувати, справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа : Управління Національного банку України про визнання договору недійсним для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили після проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -