АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/1241/15 Головуючий 1 інст. - Горбунова Я.М.
Категорія: захист прав споживачів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Пшенічної Л.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду в порядку вимог ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» з позовом до Комунального підприємства (КП) «Жилкомсервіс» про застосування строків позовної давності та зобов'язання КП «Жилкомсервіс» списати з її (ОСОБА_3.) особового рахунку заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території з моменту виникнення цієї заборгованості та до 01.07.2011 року, зобов'язавши відповідача провести перерахунок вказаної заборгованості з урахуванням строків позовної давності.

Посилалася на те, що вона разом з сином ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 в місті Харкові, який знаходиться на балансі КП «Жилкомсервіс». Цей відповідач надсилає їй квитанції з розрахунком наявної заборгованості за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території станом на 01.07.2014 р. у сумі 3688,78 грн. без зазначення за які саме послуги нарахована заборгованість, без надання підписаних нею актів прийняття таких послуг та без врахування строків позовної давності нарахування вартості зазначених послуг.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеності тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального права, просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог.

Зазначає, що районним судом не враховано, що надсилання відповідачем їй квитанцій про заборгованість, в тому числі, яка виникла до 01.07.2011 року, вимагання від неї сплати цього боргу поза межами строку позовної давності, є порушенням її прав.

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_3, перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3., суд першої інстанції виходив з того, що направлення КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_3 квитанцій з зазначенням заборгованості за весь період без урахування строків позовної давності, не є порушенням прав позивача, оскільки положення ст.ст. 256-268 ЦК України щодо строку позовної давності застосовуються судом при розгляді спору про стягнення заборгованості на користь комунальних служб, однак такого позову КП «Жилкомсервіс» не заявляло.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

Як свідчать останні ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 та споживачами послуг по утриманню будинку та прибудинкової території.

Із зазначених ОСОБА_3 предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала неправомірність нарахування КП «Жилкомсервіс» плати за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території в розмірі 3688,78 грн., в тому числі й за період, що виник до 01.07.2011 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Між тим оскарження ОСОБА_3 дій КП «Жилкомсервіс» щодо неправильного на її думку нарахування плати за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території в розмірі 3688,78 грн. за зазначений вище період, які по своїй суті є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Вказані ОСОБА_3 обставини можуть бути запереченнями у разі пред'явлення до неї позову КП «Жилкомсервіс» про стягнення певної суми збитків.

Зазначена правова позиція міститься в ухвалі колегії суддів Верховного Суду України від 23 лютого 2011 року у справі № 6-26441 св09 щодо подібних правовідносин, що відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для застосування судами України.

У зв'язку з зазначеним та відповідно до ст.16 ЦК України судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про те, що вимоги ОСОБА_3 до КП «Жилкомсервіс» про скасування неправомірно нарахованого боргу за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, які по суті є доводами позову ОСОБА_3, не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення якого ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: