Ухвала

іменем україни

08 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» про зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 31 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» про зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 24 січня 2006 року на підставі строкового трудового договору працював на посаді асистента кафедри загальної практики сімейної медицини Вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія».

З листопада 2008 року за розпорядженням керівництва навчального закладу його не допускали до роботи, посилаючись на його звільнення з займаної посади за власним бажанням з 22 вересня 2008 року.

Оскільки з наказом про своє звільнення він не ознайомлювався, трудової книжки в день звільнення не отримував, поштове повідомлення з вказівкою про необхідність отримання трудової книжки йому не направлялось, що потягло за собою затримку у видачі трудової книжки до червня 2014 року, позивач просив зобов'язати відповідача змінити дату його звільнення з роботи з 22 вересня 2008 року на 04 червня 2014 року та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 162 104,80 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 31 березня 2015 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2015 року скасовано та у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено без поважної причини місячний строк позовної давності, передбачений ст. 233 КЗпП України, для звернення до суду щодо вирішення трудового спору. Крім того, суд зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та недоведеними.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дослідивши докази у справі, дав їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1> та дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, правильно визначив при цьому характер спірних правовідносин й вірно застосував положення норм матеріального права та процесуального права.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на увагу не заслуговують й висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції, яким скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П. Касьян

Д.О. Остапчук