Справа № 234/3115/15-ц
Провадження № 2/234/2052/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2015 року

Краматорський міський суд Донецької області

в складі головуючого судді Чернобай А.О.,

при секретарі Науменко А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2015 року позивач ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та усунення перешкод в користуванні власністю.

Із позову вбачається, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу. У зазначеному будинку також зареєстрований син позивачки - ОСОБА_2. Відповідач з 2012 рокупокинули місця проживання та виїхали на інше постійне місце проживання. Права власності в будинку відповідач не має. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву з проханням справу слухати у її відсутність та про те, що позов підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Проте відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Підстави позбавлення члена сім'ї, в тому числі й колишнього, права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Поважними причинами відсутності члена сім'ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу від 22.08.2002 року будинок АДРЕСА_1 належить позивачу по справі (а.с. 7)

Згідно акту Краматорської міської ради відповідач ОСОБА_2 не проживає у АДРЕСА_1 з квітня 2012 року, але зареєстрований за зазначеною адресою. (а.с. 17).

Відповідач надав до суду заяву про визнання позовних вимог.

Згідно приписів ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому за таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 214, 215 ЦПК України, а також ст. 156, 9 ЖК України, ст. 391, 405 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення Краматорського міського суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до відповідного Апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Суддя

Рішення ухвалене у нарадчий кімнаті й надруковано у єдиному примірнику.

Суддя