АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/25/15 Головуючий 1 інстанції: Золотарьова Л.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Хорошевського О.М.., Пшенічної Л.В.,

при секретарі - Курносовій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Харківський міський центр зайнятості про розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати,-

в с т а н о в и л а:

19 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання трудового договору, укладеного між ними 02 вересня 2013 року, який зареєстрований у Харківському центрі зайнятості, зобов'язання відповідача внести запис до її трудової книжки про звільнення у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, стягнення з відповідача на її користь заробітної плати починаючи з 02 вересня 2013 року, та моральної шкоди у розмірі 2000 грн.

Уточнивши позов у лютому 2014 року, ОСОБА_3 конкретизувала свої позовні вимоги (а.с.42-43) та просила розірвати спірний договір, зазначивши дату звільнення з 03 березня 2014 року зі стягненням заробітної плати за період з вересня 2013 року по лютий 2014 року у розмірі 7095 грн. та моральної шкоди - 2000 грн..

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 02.09.2013 року між нею та відповідачем укладено трудовий договір, згідно з яким її прийнято на посаду помічника адвоката, та який зареєстровано у Харківському міському центрі зайнятості. За період роботи з 02.09.2013 по 20.10.2013 рр. претензій у ОСОБА_2. щодо порушення трудових обов'язків не було, оскільки вона сумлінно виконувала. Через місяць роботи вона почала збирати необхідні для оформлення статусу помічника адвоката документи та внесення даних до єдиного реєстру адвокатів України, відповідач зробила їй витяг із трудової книжки, із зазначенням "Працює по теперішній час" - 29 вересня 2013 року. Свою трудову діяльність вона здійснювала у себе вдома, отримавши перед цим доручення від роботодавця, та періодично вони разом здійснювали трудову діяльність вдома у адвоката. З 20 жовтня 2013 року відповідач повідомила в телефонному режимі, що має намір звільнити її з роботи "заднім числом", а саме з 03 вересня 2013 року, оскільки не має бажання виплачувати їй заробітну плату та сплачувати страхові внески. Подальші спроби вирішити питання мирним шляхом не дали позитивних результатів. Відповідач відмовлялась виплачувати їй заробітну плату, а також відмовлялась розірвати трудовий договір. Вказані обставини призводять до неможливості утримувати себе матеріально та працевлаштуватися на іншу роботу.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Трудовий договір, укладений 02.09.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 02.09.2013 року у Харківському міському центрі зайнятості, розірвано на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 24.03.2014 року. Зобов'язано ОСОБА_2 внести запис до трудової книжки "звільнити ОСОБА_3 на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 24.03.2014 року. Стягнуто з ОСОБА_2 заробітну плату у розмірі 6882грн. 00коп. без утримання податку, інших обов'язкових платежів. Стягнуто з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1000грн. Та вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування рішення суду і ухвалення нового, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Суд не звернув належної уваги, що професійна діяльність адвоката та помічника адвоката окрім норм конституційного та трудового права регулюється нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", "Положенням про помічника адвоката", затверджено Рішенням Ради адвокатів України №185 від 27 липня 2013 року та іншими нормативними актами прийнятими на базі зазначених документів.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про поважність причини суду не повідомили, тому справу судова колегія розглядає, у відповідності до положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України - за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що 02 вересня 2009 року між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений трудовий договір, який зареєстрований 02 вересня 2013 року у Харківському міському центрі зайнятості за №1.

За умовами договору ОСОБА_3 має виконувати обов'язки помічника адвоката, займатися діяльністю у сфері права.

Відповідно до п. 2 договору за погодженням сторін договір укладено на 2 роки з 02.09.2013 року по 02.09.2015 рік.

Згідно з п. 8 договору трудовий договір набирає чинності з моменту його підписання або з дати, визначеної сторонами у договорі, але не пізніше дня фактичного допущення працівника до роботи.

Згідно з п. 3 договору фізична особа зобов'язується оплачувати працю працівника у розмірі 1147 грн. на місяць.

Наявний запис №14 трудової книжки свідчить, що 02.09.2013 року ОСОБА_3 призначена на посаду помічника адвоката згідно з Наказом №1 від 02.09.2013 року.

Отже, вирішуючи питання щодо розірвання спірного трудового договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України та покладення зобов'язань на відповідача внести запис до трудової книжки про звільнення позивача на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 24 березня 2014 року, також стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заробітної плати у розмірі 6882 грн. без утримання податку, інших обов'язкових платежів та моральної шкоди у розмірі 1000 грн., суд першої інстанції вважав встановленим факт укладення між сторонами трудового договору з реєстрацією його в Харківському центрі зайнятості, факт виконання ОСОБА_3 умов договору та факт невиплати останній заробітної плати у розмірі відповідно до п. 3 договору по 1147 грн. на місяць за період шести місяців, а також спричинення їй моральної шкоди.

При цьому суд керувався ст. 38, 115, 2371 КЗпП України.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Так, відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Наявні матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 ставила питання про розірвання трудового договору та внесення запису до трудової книжки про звільнення її у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.4).

Суд, вийшовши за межі позовних вимог, вирішив питання щодо розірвання трудового договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

У відповідності до положень ст. 309 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими як і неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Відповідно до положень "Про помічника адвоката", затвердженого рішенням адвокатів України №123 від 01 червня 2013 року із змінами і доповненнями, внесеними рішенням Ради адвокатів України №158 від 27 липня 2013 року - помічником адвоката є фізична особа, яка здійснює діяльність на підставі та в порядку, що передбачені Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Кодексом законів про працю та цим Положенням.

Пунктом 2.1.1 Положення передбачено, що помічником адвоката може бути фізична особа, яка у встановленому порядку отримала дозвіл на працевлаштування на посаду помічника адвоката.

Відповідно до ч. 3 п. 3.3. Положення у випадку оформлення трудових відносин з адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально, заява подається до Ради адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката згідно даних ЄРАУ.

Відповідно до ч. 4 п. 4.9 Положення помічнику адвоката який зареєстрований у відповідності до Положень видається посвідчення помічника адвоката, що підтверджує його особу та повноваження.

За ч. 4 п. 4.12 Положення Рада адвокатів регіону приймає рішення щодо внесення даних про помічника адвоката до ЄРАУ та видачі посвідчень помічника адвоката на черговому засіданні. У разі дострокового припинення дії трудового договору помічника адвоката, Рада адвокатів регіону приймає рішення про анулювання запису в ЄРАУ та посвідчення помічника.

Відповідно до ч. 4 п. 4.15 того ж Положення особа, яка не має посвідчення помічника адвоката встановленого зразка та дані про яку не внесено до Єдиного реєстру адвокатів України, не має статусу помічника адвоката та права виконувати пов'язані з цим статусом дії.

Внесення даних про помічника адвоката до ЄРАУ передбачена ч. 3 Положення.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції поспішно дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, без повного та всебічного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін у спірних правовідносинах, та належної правової оцінки зібраних у справі доказів.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем ОСОБА_3 на виконання вимог цивільного процесуального закону не надано суду належних та допустимих, у розумінні вимог ст. 57-59 ЦПК України, доказів про прийняття її на роботу помічника адвоката без порушення норм законодавства: Закону України "про адвокатуру та адвокатську діяльність", "Положення про помічника адвоката".

Приймаючи до уваги, що трудовий договір від 02 вересня 2013 року, укладений між сторонами без урахування того, що прийняття фізичної особи на роботу на посаду помічника адвоката передбачається спеціальною нормою закона та лише за певних умов, передбачених "Положенням про помічника адвоката", та такий договір був зареєстрований у Харківському міському центрі зайнятості від 02 вересня 2013 року за №1 (а.с.15-16), судова колегія вважає, що його слід розірвати у відповідності до вимог ст. 7 КЗпП України - у зв'язку з порушенням правил прийняття на роботу.

Стаття 7 КЗпП України передбачає підстави припинення трудового договору, зокрема вказуючи на таку підставу, як порушення правил прийняття на роботу.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, лише в частині розірвання трудового договору відповідно до ст. 7 КЗпП України.

Підстав для зобов'язання відповідача внести запис до трудової книжки судова колегія не вбачає, оскільки в ході розгляду справи в апеляційному порядку достеменно встановлено, що запис про прийняття на роботу ОСОБА_2 не вносила, наказу №1 від 02 вересня 2013 року нею не видавався.

ОСОБА_3 підтвердила , що саме вона власноруч внесла до трудової книжки запис №14 (а.с.19).

Відсутні підстави і для стягнення заробітної плати та моральної шкоди.

З урахуванням викладеного, судова колегія находить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення, яким вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Трудовий договір, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 02 вересня 2013 року, що зареєстрований у Харківському міському центрі зайнятості за №01 розірвати у відповідності до ст. 7КЗпПУкраїни у зв'язку з порушенням правил прийняття на роботу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -