Справа № 450/973/14-ц Провадження № 2/450/168/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2015 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -Кукси Д. А.
при секретарі -Бідник І. Р.

за участю :

представник позивача ОСОБА_3

представник третьої сторони Кузь М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа Кротошинська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, Пустомитівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, позовні вимоги якого пізніше уточнила, в якому просить суд поновити пропущений строк позовної давності; визнати за нею ОСОБА_5, право власності на 1/4 частки спадкового майна, а саме земельної ділянки площею 4,0636 га. кадастровий номер НОМЕР_1, після смерті ОСОБА_7, як обов'язкову частку у майні спадкодавця; Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину видане Пустомитівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-649 від 27.05.2010 року.

В обґрунтування своїх вимог позивачка покликається на те, що ОСОБА_7 є її та відповідача ОСОБА_6 матір'ю. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 померла. До дня смерті ОСОБА_7 проживала та була зареєстрована в житловому будинку АДРЕСА_2. До складу спадщини після її смерті увійшла спірна земельна ділянка площею 4,0636 га. кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

За життя ОСОБА_7 склала заповіт, в якому все своє майно заповідала своєму синові, відповідачу ОСОБА_6

Позивачка вказує, що тривалий час перебувала за кордоном на заробітках та незважаючи на це, постійно підтримувала матір, спілкувалася з нею допомагала грошима. Перед досягненням пенсійного віку, вона приїхала в Україну для оформлення пенсії. Протягом даного періоду проживала разом з матір'ю, доглядала її, оскільки похилий вік та погіршення стану здоров'я перебувало постійного догляну. Фактично проживала без реєстрації зі своєю мамою та доглядала за нею до дня її смерті та поховала її. Після смерті матері, у неї погіршився стан здоров'я і певний час вона проживала в м. Ужгород де її доглядав її син з невісткою. Враховуючи те, що на момент смерті матері матері вона була пенсійного віку, вона відповідно до ст. 1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку у спадковому майні.

Однак, повернувшись з м. Ужгород позивачка звернулась до Державного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу для оформлення спадщини, їй стало відомо про оформлення усієї спадщини за заповітом на відповідача ОСОБА_6 про що нотаріусом видано відповідне свідоцтво про право на спадщину. Відповідач ОСОБА_6 ввів нотаріуса в оману не повідомивши про існування ще одного спадкоємця пенсійного віку.

Позивачка вказує, що термін позовної давності вона пропустила з поважних причин, оскільки через пенсійний вік, поганий стан здоров'я та юридичну необізнаність, розуміючи, що хоча без реєстрації проживала разом з мамою до дня її смерті, вважається такою, що прийняла спадщину та введення відповідачем її в оману, що вона включена до складу спадкоємців, призвело до того, вона проживаючи в м. Ужгород, не знала реальної обстановки, внаслідок чого не звернулась раніше за захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги позивачки не визнав та просить суд в задоволенні таких відмовити за безпідставністю таких. Свої заперечення мотивує тим, що твердження позивачки, що вона тривалий час до смерті матері ОСОБА_7 проживала разом з нею і доглядала ї не відповідає дійсності, так як вона після одруження у 1965 році пішла жити в батьківську квартиру у м. Львові і з тих пір жодного дня не проживала в батьківському домі. Окрім цього, більше 10 років до дня смерті матері проживала за кордоном і в сина в м. Ужгород. З дня свого народження і до тепер він проживає в будинку в якому до дня смерті проживала його матір ОСОБА_7, яка доглядала за якого дітьми та з 2005 року коли ОСОБА_7 почало хворіти він зі сім'єю доглядав її. Позивачка ОСОБА_5, жодного разу не провідала матір, врезультаті чого остання ще у 2004 році складала заповіт на його користь.

Після смерті матері ОСОБА_7, свідомо знаючи про існування заповіту, позивачці ОСОБА_5 ніхто не заважав звернутись із заявою до нотаріуса, для прийняття обов'язкової частки, але вона цього свідомо не зробила чим пропустила усі строки більш ніж на 5 років, а тому є такою що не прийняла спадщину.

Представник третьої особи : Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Кузь М.В. позов позивачки підтримала та просить задоволити.

Державний нотаріус Пустомитівської Державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений.

Проаналізувавши доводи сторін, належним чином дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до переконана що доводи та обставини на які позивач покликається, як на підстави для задоволення позовних вимог не знайшли свого підтвердження, а тому задоволенню не підлягають, з наступних підстав :

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла позивачки ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_6 мати, ОСОБА_7, яка за життя своїм майно розпорядилась на власний розсуд, склавши 25.03.2004 року заповіт посвідчений секретарем виконкому Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Шалай М.М., зареєстрований в реєстрі за № 16.

Згідно заповіту, ОСОБА_7 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла своєму синові, а відповідачу по справі ОСОБА_6.

До спадкової маси майна померлої ОСОБА_7 увійшла спірна земельна ділянка площею 4,0636 га. кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_6 та заповіту від 25.03.2004 року, державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області на ім'я ОСОБА_6, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.05.2010 року, а саме на земельну ділянку площею 4,0636 га. кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яка значилась за ОСОБА_7 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 виданого Галицьким РВ ЛМУ МВС України у Львівській області від 11.09.1998 року, позивачка ОСОБА_5,, ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому станом на час смерті матері ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, в розумінні ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції чинній на час відкриття спадщини, була непрацездатною, а тому в відповідно до ст. 1241 ЦК України, є такою, що має право на обов'язкову частку у спадковому майні матері ОСОБА_7

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно положень ч. 3 ст. ст. 1268 ЦК України та ч. 1 ст. ст. 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Такі ж вимоги встановлюються ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно матеріалів спадкової справи № 161/2010 заведеної Державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори 27.05.2010 року, вбачається довідка Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (а.м.спадкової справи 4), згідно якої ОСОБА_7 до дня своєї смерті постійно була зареєстрована та проживала в будинку під АДРЕСА_2, з нею були зареєстровані та проживали : син ОСОБА_6, 1952 р.н. зі своєю сім'єю у складі 9-ти осіб.

Згідно довідки № 142 про склад сім'ї зареєстрованих у житловому будинку під АДРЕСА_2, виданої 13.05.2014 року виконавчим комітетом Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в даному житловому будинку зареєстровані та проживають сім'я ОСОБА_6 у складі 14 осіб.

Згідно паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 виданого Галицьким РВ ЛМУ МВС України у Львівській області від 11.09.1998 року, встановлено зареєстроване місце проживання позивачки ОСОБА_5 з 07.12.2004 р за адресою : АДРЕСА_1.

Згідно показів позивачки поданих нею суду, остання протягом тривалого часу перебувала за межами України та перебуваючи в України проживала за зареєстрованим місцем проживання в м. Ужгород Закарпатської області. За місцем проживання матері тимчасово перебувала до дня її смерті, що також об'єктивно стверджується показами допитаного судом свідка ОСОБА_9,

Оцінюючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку про спростування доводів позивачки, щодо постійного проживання разом з спадкодавицею ОСОБА_7, до дня її смерті, в с. Кротошин Пустомитівського району Львівської області,

Суд критично оцінює наявну в матеріалах справи довідку Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 153 від 16.05.2014 року, про те, що позивачка ОСОБА_5 дійсно доглядала свою матір і постійно проживала разом з нею без реєстрації в будинку АДРЕСА_2, аж до дня її смерті, оскільки обставини викладені у такій повністю спростовані встановленими судом фактичними обставинами справи.

Згідно абз. 4, 5 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У разі порушення права спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов'язкову частку.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що всупереч вимогам ч. 1ст 1269 ЦК України, у встановлений законом строк позивачка ОСОБА_5 не подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7, що також вбачається з спадкової справи заведеної після смерті останньої.

Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Судом встановлено, що станом на час відкриття спадщини позивачка ОСОБА_5 з спадкодавицею ОСОБА_10 не проживала та протягом визначеного законом строку з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулись, таким чином не вчинили жодних дій, для прийняття спадщини, а тому вважається такою, що не прийняла обов'язкову частку у спадковому майні після смерті матері ОСОБА_10, а від так відсутні правовві підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 61, ч. 4 ст. 174, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1241, 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на обов'язкову частку після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року та визнання частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 27.05.2010 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяД. А. Кукса