Справа № 307/868/15-ц
Провадження № 2/307/739/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., з участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Нересницької сільської ради, Тячівської райдержнотконтори про визнання права власності на спадкове майно.

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Нересницької сільської ради, Тячівської райдержнотконтори про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що

мої покійні батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в 1960 році збудували власний капітальний житловий будинок в АДРЕСА_1. Збудувавши власний житловий будинок вони оселились в цьому житловому будинку. У цьому ж, будинку вони проживали до дня смерті. ІНФОРМАЦІЯ_1 його мама ОСОБА_6 померла. Після смерті матері, батько ОСОБА_5, залишившись проживати в будинку який збудував разом із своєю дружиною, ОСОБА_6, і фактично відповідно до статтей 548 та 549, Цивільного кодексу СРСР, чинного на той момент прийняв спадщину і набув право власності на частину майна своєї покійної дружини у повному обсязі. ІНФОРМАЦІЯ_2 його батько ОСОБА_5 від тяжкої хвороби помер. Все своє життя він прожив у батьківському будинку, допомагав батькові по господарству, як батько досяг похилого віку, став старим і немічним він доглядав його. Після смерті батька він залишився проживати в його будинку. 26 вересня 2014 року він звернувся до державної нотаріальної контори із заявою прийняття спадщини за законом після смерті батька. В нотаріальній конторі оглянувши надані ним документи, йому порадили, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на майно спадкодавця звернутись до суду. Таким чином, склалась така ситуація, що після батька ОСОБА_5 він фактично прийняв спадщину та набув права власності на його будинок, використовую даний будинок для проживання, доглядаю за будинком, регулярно оплачую комунальні платежі та утримую будинок в належному санітарно-технічному стані, але не володію відповідно встановленим правом власності на нього. Тому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 62,6 кв.м.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Нересницької сільської ради в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Представник відповідача Тячівської райдержнотконтори в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Заслухавши представника позивачів та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що батьки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у 1960 році збудували власний житловий будинок в АДРЕСА_1.

Мама позивача ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 26.09.2014 р., а батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 22.09.2014 року. За життя батьків та після їх смерті позивач проживав у спадковому будинку. Його сестра ОСОБА_7 після смерті батька ОСОБА_5 відмовилась від спадкового майна на користь позивача, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою

Згідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2014 року N 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст. З вищевказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 р. N 6-54цс12).

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року")

Як вбачається з технічного паспорту спадковий будинок побудований в 1960 році і право власності на нього в той час підтверджує: особливі рахунки в господарських книгах, довідки сільської ради про належність будинків конкретним власникам, про сплату податків на будівлю та обов'язкової їх страховки , що стверджується аб. 5 п.1.2. « Рекомендаций по вопросам удостовирения договоров об отчуждении жилого дома ( части дома ) либо квартири в доме жилищно- строительного коллектива индивидуальних застройщиков» від 22.12.1986 року, де зазанчено, що «в сельской месности подтверджением приднадлежности дома могут служить соответствующие справки исполкомов поселков селького Совета.

Аналогічні приписи наявні в абз. 4 п.62 « Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР». від 31 жовтня 1975 року та п. 45 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських селищних , сільських Рад народних депутатів» від 19 січня 1976 року.

Таким чином, виходячи з вище наведених норм Законів, суд вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6на час своєї смерті були власником вище вказаного будинку.

Згідно п. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України / в редакції1963 року / визнається , що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном .

Згідно ст. 548 Цивільного кодексу України / в редакції1963 року / для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв… Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла , інших осіб.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем наведено достатньо доказів, які підтверджують його право на спадкове майно, а отже слід визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 62,6 кв.м.

Керуючись ст. 10, 213-215 ЦПК України, ст. 548 ст. 549 п. 1 Цивільного кодексу України, ст. 62 Сімейного Кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 62,6 кв.м.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В. Чопик