У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та відділу Держземагенства у Володарському районі Донецької області про визнання договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди недійсними, скасування державної реєстрації, за касаційною скаргою дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на рішення Володарського районного суду Донецької області від 16 травня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 15 липня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 16 грудня 2006 року між ним та дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Донбас» публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»), був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 10,230 га, яка належить позивачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю та розташована на території Республіканської сільської ради Володарського району Донецької області. Договір оренди землі не містить істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а саме: у ньому не вказані якісні характеристики землі з її складу та виду; відсутня нормативна грошова оцінка землі; не визначені умови використання та цільове призначення земельної ділянки; не вказані умови збереження орендованої землі; не визначені умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; не визначені умови страхування земельної ділянки та сторона, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення орендованої земельної ділянки. Позивач вказував, що передачі земельної ділянки не відбулось як в період укладення договору, так і після його державної реєстрації, що підтверджується актом приймання-передачі без номеру та дати його складання. Вказівка в акті приймання-передачі про те, що «межі земельної ділянки в натурі здав» не відповідає дійсності, оскільки від позивача орендар межові знаки не приймав. Крім того, позивач зазначав, що у договорі оренди земельної ділянки відсутні його невід'ємні частини, зокрема, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Оскільки договір оренди землі не відповідає вимогам Закону України «Про оренду землі» через відсутність істотних його умов, такий договір підлягає визнанню недійсним.

У зв'язку з цим позивач просив суд визнати недійсним договір оренди землі № 119 від 16 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_3 та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», додаткову угоду до договору оренди землі № 119 від 16 грудня 2006 року, укладену 01 січня 2010 року та зареєстровану у Володарському районному відділі Донецького регіонального ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» 15 жовтня 2010 року, скасувати їх державну реєстрацію.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 16 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 15 липня 2013 року, позов задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди землі № 119 від 16 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_3 та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» зареєстрований у Володарському районному відділі Донецького регіонального ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» 21 травня 2007 року, а також додаткову угоду до договору оренди землі № 119 від 16 грудня 2006 року, укладену 01 січня 2010 року та зареєстровану у Володарському районному відділі Донецького регіонального ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» 15 жовтня 2010 року. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2013 року касаційну скаргу ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» відхилено, рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2014 року справу за позовом ОСОБА_3 до ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та відділу Держземагенства у Володарському районі Донецької області про визнання договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди недійсними, скасування державної реєстрації, допущено до провадження Верховного Суду України.

Постановою Верховного Суду України від 04 лютого 2015 року заяву ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» задоволено. Ухвалу судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2013 року скасовано, справу направлено на новий касаційний розгляд.

У касаційній скарзі ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов в частині вимог про визнання недійсним договору оренди землі та додаткової угоди до нього, виходив з того, що договір оренди землі є укладеним між сторонами з 21 травня 2007 року, тобто з моменту державної реєстрації, і на той час діяла норма ст. 15 Закону України «Про оренду землі», згідно якої істотними умовами договору є інформація про об'єкт оренди; умови збереження орендованої земельної ділянки; умови індексації орендної плати; умови повернення земельної ділянки; умови про передачу у заставу і внесення в статутний фонд права оренди земельної ділянки. Разом з тим, такі суттєві умови відсутні в договорі оренди землі, який є предметом спору, що є підставою для визнання його недійсним.

З такими висновками судів погодитись не можна, оскільки ці висновки суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 10,230 га, яка розташована на території Республіканської сільської ради Володарського району Донецької області (а. с. 8).

16 грудня 2006 року між позивачем та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» було укладено договір оренди земельної ділянки, який було зареєстровано у 2007 році у Володарському районному відділі ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» (а. с. 5-6).

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки, без номеру та дати, позивач здав, а відповідач прийняв земельну ділянку площею 10,230 га (а. с. 9).

01 січня 2010 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, яку було зареєстровано у Володарському районному відділі Донецького регіонального ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 15 жовтня 2010 року (а. с. 10).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», яка була чинною на час укладення та реєстрації договору оренди, істотними умовами договору оренди землі були: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із того, що у договорі оренди землі відсутні істотні умови, а саме, збереження орендованої земельної ділянки; умови індексації орендної плати; умови повернення земельної ділянки орендодавцю, що відповідно до ч. 2 ст. 15 вищезазначеного Закону є підставою для визнання його недійсним.

Однак з таким висновком погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Виходячи з того, що відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити, чи дійсно порушує право орендодавця відсутність у договорі оренди умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати, у чому саме полягає порушення законних прав орендодавця

Тобто, суди не звернули уваги на вказані норми права та не встановили чи дійсно порушує право орендодавця відсутність у договорі оренди умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», не визначили істотність цих умов, а також не з'ясували, у чому саме полягає порушення законних прав орендодавця.

Таким чином судами у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не враховані норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» задовольнити частково.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 16 травня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 15 липня 2013 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко