АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/796/4956/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарях - Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю « РАДА» Коршуна Олександра Анатолійовича на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 січня 2015 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21 січня 2015 року в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю « РАДА» Коршун Олександр Анатолійович просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 січня 2015 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ « РАДА» в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення було ухвалене з порушенням норм матеріального права. Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність у відповідача заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг, так як з 2006 року по 2011 рік відповідач не сплачував щомісячно по 0,5 грн. за квадратний метр загальної площі квартири. З урахування того, що загальна площа квартири відповідача становить 50,1 кв.м,. щомісячний платіж складає 25,05 грн. За період з 2006 по 2011 рік у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 2 684,30 грн. Не враховано судом при ухваленні рішення і ту обставину, що позивач здійснював зарахування сплачених відповідачем коштів у відповідності з вимогами ст.. 534 ЦК України для оплати боргу за попередні періоди.

В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю « Рада» Коршун Олександр Анатолійович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з»явився. про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому, колегія суддів вважав можливим слухати справу в його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності від 17.06.2004 року.

Згідно технічної характеристики квартири АДРЕСА_1, вона складається з однієї кімнати, жилою площею 27,2 кв.м., кухні, площею 10,8 кв.м., ванної- 3,3 кв.м., вбиральні- 1,5 кв.м., передпокою площею 5,8 кв.м.. Загальна площа квартири - 51,5 кв.м.

Житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує зазначений будинок, є Товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА».

Пунктом 7 Правил користування приміщення житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів № 572 від 08.10.1992 року передбачено, що власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

10.10.2002 року між ТОВ «РАДА» та ОСОБА_4 було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до п. 2.2.4. вказаного договору, ОСОБА_4 зобов»язався не пізніше 1-го числа наступного місяця вносити плату на рахунок підприємства пропорційно його частині власності в будинку і в розмірах, визначених чинним законодавством, за надані послуги, а саме: за диспетчирізацію і технічне обслуговування ліфтів, вивіз побутових відходів, обслуговування будинкових вузлів обліку, їх стандартизацію, метрологію, обслуговування водостоків, люків, димовентиляційних каналів, протипожежної автоматики, внутрішніх та зовнішніх тепло- та електропроводів будинку, дезінфекцію, дератизацію, послуги аварійної служби, підготовку будинку до експлуатації у зимовий період, за електроенергію на роботу ліфтів, на освітлення сходових кліток, опалення місць загального користування, за воду на миття та полив прибудинкової території, податок на землю, матеріальні витрати, витрати на утримання адміністративного приміщення та апарату управління підприємства, санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будинку, технічне обслуговування, комунальні та інші платежі, передбачені чинним законодавством України.

Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує зобов'язання, по оплаті наданих йому житлово-комунальних послуг та витрат на утримання будинку та прибудинкової території,передбачені умовами укладеного між сторонами договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01» липня 2014 року становить 2618,69 грн., позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, інфляційні витрати та 3% річних. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Крім того, під час судового розгляду подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 3226,49 грн., 335,95 грн. - інфляційних нарахувань, 82,85 грн. - 3% річних.

Відмовляючи в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції посилався на те, що в судовому засіданні представником позивача не надано доказів досудового вирішення спору у зв»язку з чим відповідач не знав про наявність у нього заборгованості. Наданий представником позивача розрахунок заборгованості є неоднозначним та не містить достовірних даних , які б обгрунтовували борг відповідача ОСОБА_4 за надані йому житлово-комунальні послуги.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, оскільки він зроблений без належної перевірки розрахунку заборгованості в межах позовних вимог.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 156, 162 ЖК України, власник та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

З наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів достовірно встановлено, що ТОВ « Рада» надавало послуги по утриманню будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 отримував

Вказані послуги, як власник квартири АДРЕСА_1 та здійснював оплату наданих позивачем послуг.

Проте, з наданого позивачем розрахунку нарахованих платежів та здійснених відповідачем платежів по сплаті вартості спожитих житлово-комунальних послуг вбачається, що з лютого 2008 року відповідач не здійснював оплату додаткових послуг, передбачених п.2.2.12 укладеного з позивачем договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 25,75 грн. щомісячно, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 16 січня 2015 року становить 984,83 грн.

Нарахування вказаного платежу є обґрунтованим, так як п.2.2.12 , укладеного між сторонами договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 10 жовтня 2002 року передбачено, що для поліпшення комфортного мешкання та проведення комплексу робіт, направлених на підтримання в належному стані конструкцій та систем інженерного обладнання будинку і прибудинкової території, збереження експлуатаційних якостей, не пов»язаних із зміною основних техніко-економічних показників, сплачувати за ці додаткові послуги за квадратний метр загальної площі квартири на рахунок підприємства 0,5 гривні щомісяця.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність висновку суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в повному обсязі колегія суддів вважає обґрунтованими.

Проте, перевіряючи правильність здійсненого позивачем розрахунку заборгованості за отримані відповідачем послуги, передбачені п. 2.2.12 , укладеного між сторонами договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 10 жовтня 2002 року, враховуючи наданий представником позивача детальний розрахунок заборгованості по кожному виду платежу та по здійснених відповідачем проплатах по нарахованих йому платежах, колегія суддів вважає, що розмір заборгованості ОСОБА_4 по отриманих ним додаткових послугах, передбачених п.2.2.12, укладеного з позивачем договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 25,75 грн. щомісячно, за період з лютого 2008 року по 16 січня 2015 року становить 984,83 гривні, а тому, позовні вимоги ТОВ « Рада» про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги підлягають частковому задоволенню .

Доводи представника позивача про наявність у відповідача також і заборгованості по оплаті інших житлово-комунальних послуг за період з квітня 2013 року по 16 січня 2015 року в розмірі 1436,67 грн., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з наданого представником позивача детального розрахунку заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг та його пояснень вбачається, що відповідач здійснював оплату платежів за вказаний період відповідно до здійснених позивачем нарахувань, проте, вказані платежі зараховувались позивачем в рахунок погашення заборгованості відповідача за попередній період, що суперечить вимогам Закону України « Про житлово-комунальні-послуги» та умовам укладеного між сторонами договору про участь у витратах га утримання будинку та прибудинкової території від 10 жовтня 2002 року, відповідно до яких позивач нараховує відповідачу щомісячні платежі за наді житлово-комунальні послуги, відповідно до встановлених цін та тарифів, а відповідач зобов»язаний щомісячно сплачувати вказані платежі. Зарахування коштів на погашення заборгованості може мети місце лише в разі сплати споживачем послуг більшого платежу, ніж визначено в платіжному документів.

. Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що задоволенню також підлягають позовні вимоги ТОВ « Рада» про стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних та інфляційних втрат, оскільки, відповідно до загальних умов виконання зобов»язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов»язання повинно виконуватись належним чином, згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов»язань.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Зобов»язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов»язанням.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач ОСОБА_4 прострочив виконання зобов»язання по сплаті вартості наданих позивачем та фактично спожитих житлово-комунальних послуг відповідно до укладеного між сторонами договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 10 жовтня 2002 року, а тому, колегія суддів вважає, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю « Рада» підлягали стягненню три проценти річних від простроченої суми за період з лютого 2008 року по 16 січня 2015 року в сумі 205 грн.76 коп. та інфляційні втрати в сумі 196грн. 60 коп. Проте, відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України та, враховуючи позовні вимоги позивача в останній редакції від 16.01.2015 року, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають три проценти річних від простроченої суми за період з лютого 2008 року по 16 січня 2015 року в сумі 82,85 грн. та інфляційні втрати в сумі 196 грн. 60 коп.

В добровільному порядку погасити дану заборгованість відповідач ОСОБА_4 відмовляється, а тому, колегія суддів вважає, що вона підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Рада» в судовому порядку і суд першої інстанції безпідставно відмовив ТОВ « Рада» в задоволенні позову до ОСОБА_4. про стягнення заборгованості по житлово-комунальним платежах, 3 % річних та інфляційних втрат за період затримки виконання вказаного грошового зобов»язання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 січня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» заборгованості по оплаті житлово-комунальних платежів в розмірі 984,83 гривні, 3 % річних від простроченої суми в розмірі 82,85 гривень та інфляційних втрат в сумі 196,60 гривень.

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 121,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 625 ЦК України, ст..ст. 156, 162 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю « РАДА» Коршуна Олександра Анатолійовича задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Рада» ( ) заборгованість по оплаті житлово-комунальних платежів в розмірі 984,83 гривень, 3 % річних від простроченої суми в розмірі 82,85 гривень та інфляційні втрати в сумі 196,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Рада» ( ) понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 121,80 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: