24.03.2015 Справа № 2/337/189/2015
Провадження № 337/7877/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

при секретарі Чередниченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Хортицькому району про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В ході розгляду справи, ОСОБА_1 досяг повноліття, у зв'язку із чим 24.02.2014 року до суду була подана уточнена заява за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог, позивачі вказали, що 21.11.2011 року о 15-30 годині поблизу СШ№49 по вул. Будьоного в м. Запоріжжя, неповнолітній ОСОБА_4, 1996 року народження, завдав тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_1, 1997 року народження. У зв'язку із цим, потерпілому ОСОБА_1 було вибито два зуба, що потягло за собою незначну втрату працездатності. Батько неповнолітнього ОСОБА_1, позивач ОСОБА_2 витратив на лікування сина в стоматологічній клініці 1967,55 грн. Окрім того, внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було заподіяно моральну шкоду, яку вони оцінюють в 11875,50 грн. Просили суд стягнути вартість лікування в розмірі 1967,55 грн. та моральну шкоду в розмірі 11875,50 грн. на свою користь в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Просили стягнути на свою користь судові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав позов та просив його задовольнити. Пояснив суду, що 21.11.2011 року ОСОБА_4 наніс декілька ударів в обличчя його сину ОСОБА_1 Після цього, ОСОБА_1 був доставлений до лікарні. На лікування сина в стоматологічній клініці він витратив 1967,55 грн. Також йому було заподіяно моральну шкоду, яка виявилась в тому, що він не міг себе спокійно почувати після побиття ОСОБА_2, витратив час та кошти на його лікування.

Представник позивачів адвокат Пуденков О.М. підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Пояснив суду, що вина ОСОБА_4 підтверджується матеріалами перевірки Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.07.2012 року, в якій було встановлено, що в діях ОСОБА_4 є ознаки злочину, передбаченого ст. 125 КК України. Пояснив суду, що ОСОБА_3 як матір ОСОБА_4 має солідарний обов'язок відповідати за його дії, посилаючись на положення ст.1180 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 суду пояснила, що 21.11.2011 року її син ОСОБА_4 наніс один удар в обличчя ОСОБА_1 в ході обопільної бійки. В порушенні кримінальної справи було відмовлено постановою від 18.07.2012 року. Таким чином, ОСОБА_4 не визнаний винним в нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_1 Також ОСОБА_3 вважає, що не зобов'язана відповідати за дії ОСОБА_4, який на момент пред'явлення позову досяг повноліття. Вважає, що розмір матеріальної шкоди не підтверджений належними доказами, не доведено, що лікування ОСОБА_1 надавалось саме у зв'язку із діями ОСОБА_4 Пояснила, що розмір моральної шкоди не обґрунтований та не підтверджується матеріалами справи. Просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 суду пояснив, що 21.11.2011 року у нього виник конфлікт із ОСОБА_1, в ході якого у них сталась бійка, ініціатором якої був ОСОБА_1 Він наніс один удар в обличчя ОСОБА_1 Після бійки він вибачився перед ОСОБА_1 Пояснив, що був не правий, оскільки конфлікт слід було вирішити мирно, без застосування насильства.

Представник третьої особи служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Хортицькому району в судове засідання не з'явився, просив суд розглядати справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

21.11.2011 року близько 15-30 години біля СШ№49 в м. Запоріжжя, між неповнолітніми ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, сталась обопільна бійка, в ході якої ОСОБА_4 наніс один удар в обличчя ОСОБА_1

Відповідно до акту судово-медичного дослідження №2783 від 14.12.2011 року, травматичне видалення 1,2 зубів верхньої шелепи зліва у ОСОБА_1 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою незначну втрату загальної дієздатності менш ніж 10% (5%). Рана на слизовій оболонці нижньої губи зліва, крововилив на нижньому віці лівого ока, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи зліва кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.07.2012 року, було встановлено, що 21.11.2011 року о 15-30 годині між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 сталась бійка, вході якої ОСОБА_4 наніс один удар в обличчя ОСОБА_1, в результаті чого вибив йому два передніх зуба.

Згідно постанови, в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 125 КК України, але відповідно до ст. 27 КПК України 1960 року за вказаною категорією досудове розслідування не проводиться, крім того ОСОБА_4 не досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність.

У зв'язку із цим, було прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи. Постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.07.2012 року сторонами по справі оскаржена не була, та не була скасована в передбаченому КПК України 1960 року порядку.

В результаті тілесних ушкоджень, ОСОБА_1 було вибито два зуба. Медичними документами підтверджується, що ОСОБА_1 був оглянутий в медичному центрі "Довіра", де йому було виготовлено два мікропротези замість втрачених передніх зубів. В ПП "Евростом" була проведена комп'ютерна томографія для оцінки дефекта щелепи ОСОБА_1

Витрати на лікування ОСОБА_1 підтверджуються наступними документами:

- квитанція про сплату 126 грн. від 24.11.2011 року на рахунок ТОВ "Запорізька обласна клінічна стоматологічна поліклініка", призначення - "лікування";

- квитанція про сплату 31 грн. від 23.11.2011 року на рахунок ТОВ "Запорізька обласна клінічна стоматологічна поліклініка", призначення - "огляд ротової порожнини";

- квитанція про сплату 450 грн. від 23.11.2011 року на рахунок ПП "Юнімед", призначення "МРТ сканування";

- квитанції про сплату 500 грн. від 23.12.2011 року та 400 грн. від 20.04.2013 року на рахунок ФОП "Драбинка", призначення платежу "стоматологічні послуги";

- квитанції про сплату 300 грн. від 28.05.2013 року на рахунок ФОП ОСОБА_6, призначення платежу "комп'ютерна томографія зубо-щелепної системи";

- квитанції на суму 23,55 грн., 50,50 грн., 35 грн. та 51,50 грн. з аптек на придбання крему "Корега" та засобу "стоматидин".

Загальна сума, що була витрачена на придбання ліків та сплачена за надані стоматологічні послуги складає 1967 грн. 55 коп. Пояснення позивача ОСОБА_2 щодо лікування, яке було призначено його сину ОСОБА_1, відповідає витратам, які були підтверджені належними доказами і сумнівів у суду не викликають. Надані стоматологічні послуги відповідають лікуванню тих ушкоджень, що отримав ОСОБА_1 Так само узгоджуються дати придбання ліків та оплати послуг із часом отримання ушкоджень ОСОБА_1 Як пояснив позивач, витрати на лікування ОСОБА_1 було понесені особисто ним.

Згідно статті 22 ЦК України особа, які завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має права на їх відшкодування.

Як було встановлено судом, протиправними діями ОСОБА_4 було завдано шкоди здоров'ю ОСОБА_1

Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року, "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 витратив 1967,55 грн. на придбання ліків та протезування зубів свого сина ОСОБА_1

На підставі ч.1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Відповідно до обставин справи, ОСОБА_1 було вибито два передніх зуба, його лікування полягало у виготовленні протезів зубів. З урахуванням даних обставин, та відсутністю даних про будь-які інші витрати, пов'язані із лікуванням ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що сума відшкодування має бути виплачена одноразово.

При вирішенні питання про стягнення суми матеріальної шкоди з відповідачів в солідарному порядку, суд прийшов до наступних висновків.

Покладення обов'язку відшкодовувати заподіяну шкоду солідарно, позивачі та їх представник адвокат Пуденков О.М. мотивували тим, що ОСОБА_4 спричинив тілесне ушкодження в неповнолітньому віці, а тому на підставі статті 1180 ЦК України його матір ОСОБА_3 має відповідати за дії сина в солідарному порядку.

Підстави для відшкодування шкоди, заподіяної неповнолітньою особою, передбачені ст. 1179 ЦК України, де вказано, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

ОСОБА_4 заподіяв тілесне ушкодження ОСОБА_1 у віці 15 років, на момент звернення до суду із позовом, ОСОБА_4 виповнилось 18 років. Таким чином, обов'язок матері ОСОБА_3 відшкодовувати шкоду, заподіяну її сином ОСОБА_4, припинився після досягнення ним повноліття.

Правила статті 1180 ЦК України, на яку посилались позивачі та їх представник, застосовуються до неповнолітніх осіб, які набули повної цивільної дієздатності, в порядку, передбаченому ст. 34-35 ЦК України (реєстрація шлюбу в неповнолітньому віці, праця за трудовим договором тощо).

Даних про те, що ОСОБА_4 набув повної цивільної дієздатності до досягнення ним повноліття, в матеріалах справи немає. У зв'язку із цим, положення ст. 1180 ЦК України застосуванню до даних правовідносин не підлягають.

Також слід зазначити, що обов'язок відшкодовувати заподіяну шкоду в солідарному порядку, як того просили позивачі, виникає у випадках, встановлених законом або договором. Норми статей 1179-1180 ЦК України передбачають відшкодування батьками шкоди, заподіяної їхніми неповнолітніми дітьми, в тому випадку, якщо у них недостатньо майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди. Тобто відповідальність батьків носить не солідарний, а додатковий (субсидіарний) характер.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 отримав ушкодження в неповнолітньому віці і його батько ОСОБА_2 підтвердив в судовому засіданні, що лікування оплачував він, суд прийшов до висновку, що матеріальна шкода в сумі 1967,55 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2

Моральну шкоду в сумі 11875,50 грн. позивачі також просили стягнути на свою користь з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в солідарному порядку.

Згідно положень ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Пунктом 9 даної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суду не надано жодних доказів того, що діями ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду ОСОБА_1 або ОСОБА_2, взагалі не вказано в чому полягають протиправні дії ОСОБА_3 До того, як раніше було вказано судом, на ОСОБА_3 не може бути покладений обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну її сином ОСОБА_4 Тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 підлягають залишенню без задоволення.

Так само слід відмовити в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2, оскільки позовні вимоги обґрунтовуються лише завданням моральної шкоди його сину ОСОБА_1 Будь-які доводи про те, що внаслідок дій ОСОБА_4 була завдана моральна шкода ОСОБА_2, відсутні.

Суд погоджується із тим, що ОСОБА_1 зазнав фізичного болю внаслідок удару ОСОБА_4, оскільки це призвело до вибиття двох зубів, крововиливу на слизовій оболонці.

Визначаючи ступінь та характер душевних страждань, суд виходить із того, що протиправна поведінка ОСОБА_4, результатом якої стали тілесні ушкодження, певним чином призвела до психологічних переживань ОСОБА_1

До того суд враховує, що ОСОБА_1 на момент отримання ушкодження було 14 років, що пов'язано із характерними для цього віку особливостями розвитку психіки. ОСОБА_1 було вибито два передніх зуба, що вплинуло на його зовнішній вигляд, на вимову, що безумовно відбилося на відношенні до нього оточуючих, в тому числі в школі, де він навчався.

Поряд з цим, суд враховує, що бійка між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 була обопільною, а ініціатором конфлікту був ОСОБА_1

Таким чином, на підставі встановлених судом обставин, з урахуванням вимог розумності та справедливості, розмір відшкодування за заподіяну моральну шкоду суд визначає в сумі 1000 гривень, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1

Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Позивачами були заявлені позовні вимоги на суму 13843,05 грн., судовий збір сплачено в розмірі 243,60 грн. Судом задоволені позовні вимоги на суму 2967,55 грн., тобто задоволено 21,43% вимог (2967,55 / 13843,05).

Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_4 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (21,43% від 243,60 = 52,20 грн.) на користь ОСОБА_2, яким було сплачено судовий збір по справі.

Керуючись ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 213-215 ЦПК України, ст. 22, 23, 1167, 1179, 1195, 1202 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, матеріальну шкоду в розмірі 1967 (одна тисяча дев'ятсот шістдесят сім) гривень 55 (п'ятдесят п'ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 52 (п'ятдесят дві) гривні 20 (двадцять) копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: А.М. Котляр