Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/3130/14-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є.О.
Категорія 24 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Житомиргаз» про визнання дій протиправними, відновлення становища, що існувало до порушення права та відшкодування матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 20 серпня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом. В обгрунтування вимог зазначав, що він проживає в сільській місцевості, є пенсіонером внутрішніх справ, у зв»язку з чим він та члени його сім»ї, які з ним проживають, наділені правом безоплатного забезпечення природним газом згідно встановлених норм. 16 вересня 2013 року, в порушення законодавчих актів, відповідач ПАТ «Житомиргаз» безпідставно відключив газопостачання до газової плити його помешкання, однак 03.07.2014 року звернувся до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості за спожитий природній газ в сумі 1484,81 грн. та 243,60 грн. судового збору. Після неодноразового уточнення позовних вимог позивач просив визнати протиправним проведене 16 вересня 2013 року відключення газопостачання до газової плити його помешкання працівниками ПАТ „Житомиргаз", зобов'язати відповідача відновити постачання природного газу до його квартири без будь-яких попередніх умов, стягнути на його користь з ПАТ „Житомиргаз" завдані майнові збитки в сумі 22835грн. та відшкодувати моральну шкоду в сумі 19500грн.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 20 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог. Зокрема, вказує, що між ним та відповідачем існують договірні стосунки, умови договору ним порушені не були. Вказує, що попередження про відключення від газопостачання, долучені до матеріалів справи відповідачем, сфабриковані останнім. На думку позивача, судом порушені норми процесуального права, оскільки справу розглянуто за відсутності відповідача згідно заяви про розгляд справи без участі представника ПАТ „Житомиргаз", судом долучено до матеріалів справи документи, які не стосуються предмету розгляду, а його клопотання про долучення облікового приладу задоволені не були.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи 20 квітня 2002 року між позивачем ОСОБА_1 та ВАТ /нині - ПАТ/ "Житомиргаз" в особі Житомирського управління з експлуатації газового господарства /Управління/ було укладено договір №61727 про надання послуг з газопостачання за адресою АДРЕСА_1, відповідно до якого виконавцем послуг є відповідач, а споживачем - позивач ОСОБА_1 /Споживач/т.1 а.с.129-133/.

Відповідно до п.1.1. договору Управління зобов'язується безперешкодно постачати природний газ, забезпечувати технічне обслуговування газопроводів, газових приладів споживача, а Споживач зобов'язується сплачувати кошти за надані послуги з газопостачання та технічного обслуговування газопроводів, газових приладів і пристроїв за встановленими згідно законодавства цінами в терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 2.1. договору, зокрема, визначено, що Управління має право припинити постачання газу Споживачеві у разі порушення термінів оплати за надані послуги з газопостачання.

Плата за надані послуги протягом розрахункового періоду, яким є календарний місяць, вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця/ п.8 договору.

Управління здійснює відновлення газопостачання після оплати Споживачем боргу, відшкодування витрат на повторне підключення та збитків, завданих Управлінню, за чергою згідно з поданою заявою /п.12 договору/.

Згідно п. 17 договору у разі несплати Споживачем за надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після терміну, зазначеного в договорі чи платіжному документі, та неотримання Управлінням на 5-й день повідомлення про оплату, надсилається письмове попередження про припинення газопостачання.

У разі несплати за надані послуги з газопостачання на 10-й день після отримання Споживачем письмового попередження з відміткою про його вручення управління має право відключити Споживача від газопостачання.

Припинення газопостачання не звільняє Споживача від обов'язку сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання /т.1 а.с.133/.

Договір укладено на строк один рік з дня його підписання і вважається щорічно продовженим на такий же строк, якщо за місяць до закінчення цього строку сторона не заявить про відмову від договору або його перегляд /п.21 договору/.

Судом також встановлено, що позивач не здійснював послуги з газопостачання /до газової плити/ з 2000року, посилаючись на те, що він користується пільгою як пенсіонер органів внутрішніх справ, який працював і проживає у сільській місцевості, а тому на підставі ст.22 Закону України „Про міліцію" разом із членами його сім'ї (дружиною та повнолітньою дочкою), що проживають із ним, має право на безоплатне забезпечення природним газом за встановленими нормами.

Матеріалами справи також підтверджено, що відповідач проводив нарахування оплати за газопостачання з урахуванням 50-відсоткової пільги для позивача та його дружини /т.1 а.с.4, 13-17/.

Актом №49069 від 16.09.2013 року підтверджується, що припинено газопостачання до газового приладу (плити) в помешканні ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 шляхом пломбування відключаючого крану, пломбою R12009093, за борги /т.1 а.с.6/. Згідно акту - у квартирі проживає три мешканці, двоє з яких користуються 50-відсотковою пільгою, заборгованість на 01.09.2013 року складає 1470,21грн.

Оскільки ОСОБА_1 у відповідь на Типовий Акт-Претензію відповідача не провів розрахунків за спожитий газ, ПАТ „Житомиргаз" у липні 2014 року, реалізуючи своє право вимоги в частині оплати за надані послуги, звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ /т.1 а.с.4-5/.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 9 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 березня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ „Житомиргаз" заборгованість за спожитий природній газ за період з квітня 2011 року по вересень 2013 року включно в сумі 861,59грн. У задоволенні решти вимог відмовлено за пропуском строку позовної давності /т.2 а.с.8-10,56-58/.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 порушив умови договору, своєчасно не проводив оплату наданих відповідачем послуг із газопостачання та допустив заборгованість, а тому відповідач мав право відключити споживача від газопостачання, що повністю узгоджується із пунктом 17 договору, який є ідентичним пункту 19 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» №2246 від 09 грудня 1999 року.

Статтею 20Закону України «Про житлово-комунальні послуги» також визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що попередження про відключення сфабриковані спростовуються матеріалами справи.

Так, зокрема, 9 липня 2013 року на адресу позивача рекомендованою поштою було направлено акт-претензію про сплату заборгованості за спожитий газ та попередження про відключення у випадку несплати за надані послуги/т.2 а.с.135,138,139/, 1 серпня 2013 року таке попередження вручено абоненту /позивачу/ разом з квитанцією, від підпису відмовився в присутності працівників відповідача /т.2 а.с.134/.

З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що припинення надання позивачу відповідачем послуг з газопостачання 16 вересня 2013 року є правомірним, таким, що здійснене відповідно до закону та умов договору, оскільки позивач споживав послуги з газопостачання, однак, в порушення умов договору та закону, незважаючи на неодноразові попередження позивача з боку відповідача про необхідність оплати спожитих послуг, їх оплату не здійснював.

Із пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції встановлено, що він, і після рішення судів, які набрали законної сили, продовжує не погоджуватись з діями відповідача, який нараховує 50% пільгу на нього та на дружину, вважаючи, що його повнолітня донька також повинна користуватись такою пільгою, оскільки нарахування відповідачем оплати за пільговими тарифами розпочалось, коли донька була ще неповнолітньою, а тому подальше звуження пільг є незаконним, оскільки погіршує його становище. На цій підставі позивач відмовляється погасити наявну заборгованість по оплаті за надані послуги, що є наслідком відмови відповідача у відновленні природного газопостачання до газової плити, розміщеної в помешканні позивача.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача про зобов"язання відповідача відновити постачання природного газу до його квартири, оскільки позивачем до теперішнього часу не здійснено оплату спожитих послуг, а відповідно до п.12 укладеного між сторонами договору передбачено, що відновлення газопостачання здійснюється після оплати споживачем боргу. Наведене узгоджується також з п.9 Правил надання послуг з газопостачання, відповідно до якого відновлення газопостачання здійснюється газорозподільним підприємством протягом двох робочих днів у містах та п'яти календарних днів у сільській місцевості після сплати споживачем боргу. Відповідач раніше уже проводив списання боргу позивачу у сумі 860грн.86коп., що встановлено судовим рішенням від 09.12.2014 року, а тому наполягає на погашенні заборгованості.

Суд першої інстанції також правильно вважав, що вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди внаслідок відключення від газопостачання є похідними від попередніх вимог та не підлягають до задоволення, оскільки дії відповідача є правомірними.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, про порушення судом норм процесуального права є безпідставними.

Так, законність розгляду справи судом за відсутності відповідача згідно його заяви про це, узгоджується з положеннями цивільно-процесуального законодавства /ст.169 ЦПК/. Наявність в матеріалах справи ухвал про відкриття проваджень у інших справах, стороною яких є відповідач, на що є посилання в апеляційній скарзі, підтверджувало зайнятість відповідача у інших судових процесах з проханням розглядати справу за його відсутності.

Посилання на те, що суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання позивача долучити до справи придбаний лічильник, є некоректним у цій справі, оскільки суперечить положенням ст.ст.58,59 ЦПК /належність та допустимість доказів/, а всі обставини, пов'язані із встановленням лічильника не впливають на предмет цього спору.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що головуючий декілька разів зупиняв позивача під час його виступу у судових дебатах не свідчать про порушення судом норм процесуального права, оскільки відповідно до положень ч.7 ст.193 ЦПК України головуючий може зупинити промовця, коли він виходить за межі справи, що розглядається судом або повторюється.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно з"ясувавши обставини, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог і заперечень.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 20 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді