У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

"13" травня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового засідання Яеовенко О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомироського міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог: публічне акціонерне товариство "ОСОБА_3 Аваль" про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомироського міського управління юстиції в якому просив зняти арешт з автомобіля TOYOTA Auris, 2008 року випуску, д.н.з. AM 3121 АР № шасі (кузова, рами) NMTKV56E50R024252, накладений постановою державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.06.2012 р.

Позивач у судові засідання, призначені на 20.04.2015 року, 13.05.2015 року не зявився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про що є докази в матеріалах справи, заяву про розгляд справи у його відсутність не направив (а.с. 33, 39).

Представник Корольовського ВДВС Житомироського міського управління юстиції в судовому засіданні просила позовну заяву залишити без розгляду.

Представник ПАТ "ОСОБА_3 Аваль" у судові засідання не зявився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про що є докази в матеріалах справи (а.с. 38).

Відповідно до ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Системний аналіз п.3 частини першої ст. 207 ЦПК України та положень ст. 169 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання : перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явилися в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи n. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосудця та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_2 підлягає залишенню без розгляду, оскільки належним чином повідомлений позивач повторно в судове засідання не зявився, явка до суду є правом, а не обов'язком сторони у справі (ч.1 ст.27 ЦПК України), заяви про розгляд справи у його відсутності позивач суду не подавав.

Керуючись п.3 ч. 1 ст. 207, 208-210 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомироського міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог: публічне акціонерне товариство "ОСОБА_3 Аваль" про звільнення майна з-під арешту залишити без розгляду.

Розяснити, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання Апеляційної скарги протягом пяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя К. В. Шалота