Унікальний номер справи 333/1402/15-ц
Номер провадження 2/333/1165/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 30 березня 2015 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий - суддя Фунжий О.А., при секретарі Славній А.Ю., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивачів ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позов мотивовано тим, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1. У цій же квартирі зареєстрована, але не мешкає з листопада 2013 р. відповідач, яка була дружиною співвласника квартири ОСОБА_5, з неповнолітньої дитиною. Оскільки шлюб з відповідачем розірвано, а її дочка не є дитиною ОСОБА_5, позивачі вважають, що відповідач втратила право користування квартирою. Крім того, реєстрація відповідача з дитиною у спірній квартирі порушують права позивачів як власників квартири; відповідач понад рік не мешкає в квартирі без поважної причини. З наведених підстав позивачі просять суд усунути перешкоди в користуванні власністю, визнати відповідача разом із неповнолітньою дитиною такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що вказана квартира є власністю її, її чоловіка - ОСОБА_3, та сина - ОСОБА_5 У лютому 2009 р. їх син ОСОБА_5 одружився с ОСОБА_3, яка стала мешкати у квартирі, зареєструвалась в ній. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 народила дочку ОСОБА_7. У листопаді 2013 р. сину стало відомо, що дочку відповідач народила не від нього. Тоді ж син звернувся до суду з позовами про оспорювання батьківства та розірвання шлюбу. Не дочекавшись рішення суду, ОСОБА_3 разом з дитиною залишила квартиру та не мешкає в ній по цей час. Рішенням суду від 25 грудня 2013 р. шлюб між сином та відповідачем розірвано. Рішенням суду від 28 січня 2014 р. визнано, що народжена ОСОБА_3 дівчинка не є дитиною сина. З листопада 2013 р. відповідач з дитиною не мешкають у їх квартирі, але вони вимушені сплачувати за них комунальні послуги, реєстрація їх в квартирі порушує законні права власників квартири.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, видавши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 довіреність на право представлення їх інтересів в суді.

Представник позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, суду пояснила, що 21 лютого 2009 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, з того ж часу стала мешкати у спірній квартирі, зареєструвалась в ній. ІНФОРМАЦІЯ_4 вона народила дочку ОСОБА_7. Вони продовжували мешкати сім'єю в квартирі позивачів. Восени 2013 р. чоловік подав до суду позови про оспорювання свого батьківства відносно дочки та розірвання шлюбу. У листопаді 2013 р. вона їздила у гості, а коли повернулась, не змогла війти у квартиру, оскільки позивачі поміняли замки. З того часу вона разом із дочкою мешкає у орендованій квартирі. У грудні 2013 р. шлюб між нею та ОСОБА_5 розірвано судом. У січні 2014 р. судом визнано, що ОСОБА_5 не є батьком її дочки. Позов не визнає, оскільки вважає, що дочка має право мешкати у квартирі.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Запорізької міської ради як орган опіки та піклування позов підтримала, суду пояснила, що на цей час відповідач та її дочка не є членами сім'ї позивачів, тому можуть бути визнані такими, що втратили право користування квартирою.

Представник третьої особи - Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 у розмірі по 1/3 частки. (а.с. 8-10)

Відповідно довідки житлового органу в квартирі зареєстровані зазначені власники, а також ОСОБА_6 та неповнолітня ОСОБА_8, 2009 р. народження. (а.с. 13-14)

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2013 р. встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 21 лютого 2009 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 23)

В судовому засіданні встановлено та не оспорюються сторонами, що відповідач ОСОБА_3 у лютому 2009 р. вселилась та зареєструвалась у спірній квартирі на правах члена сім'ї співвласника квартири як дружина ОСОБА_5.

З моменту реєстрації у відповідача на підставі ст. 401, 405 ч.1 ЦК України виникло право користування чужим майном (сервітут).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2013 р. шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано. (а.с. 23)

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2014 р. задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства; з актового запису про народження ОСОБА_8 виключено відомості про батьківство ОСОБА_5. (а.с. 24-25)

На підставі вказаного вище рішення суду Комунарським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції внесено відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

Таким чином, після набрання чинності вказаними вище рішеннями суду відповідач та її неповнолітня дочка перестали бути членами сім'ї власників квартири.

За змістом ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Відповідно до ст. 401, 402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

За положеннями ст. 405 ч.2 ЦК України, на яку посилаються позивачі як на одну з підстав своїх вимог, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Однак, вказана норма закону не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач з січня 2014 р. перестала бути членом сім'ї власника квартири. Не є такою й неповнолітня дочка відповідача, оскільки відомості про батьківство співвласника квартири ОСОБА_5 з актового запису про народження дитини виключено на підставі рішення суду.

У відповідності зі ст. 406 ч.1 п. 4 ЦК України підставою припинення сервітуту також є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, а згідно зі ст. 406 ч.2 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

В судовому засіданні вірогідно встановлено, що підставою для встановлення особистого сервітуту (права користування відповідачем чужим майном - квартирою позивачів) було укладення відповідачем шлюбу з одним із власником квартири, внаслідок чого відповідач стала членом сім'є власників майна. Вказана підстава на цей час перестала існувати, тому позивачі вправі вимагати припинення сервітуту в судовому порядку.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд вважає, що реєстрація відповідача з неповнолітньою дитиною перешкоджає власникам квартири у здійсненні ними права користування та розпоряджання своїм майном.

Для поновлення порушених прав позивачів суд вважає за необхідне визнати відповідача разом із неповнолітньою дочкою такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки у відповідності зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Задовольнити вимогу позивачів про зняття відповідача разом з дитиною з реєстраційного обліку у спірній квартирі неможливо, оскільки у відповідності зі ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування осіб, а так само зняття з реєстрації, здійснюється органом реєстрації.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 391, 396, 406 ЦКУкраїни, ст. 213-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1 житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом із неповнолітньою дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А.Фунжий