АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №642/2128/15-ц Головуючий
Провадження№22-ц/790/5415/2015 1-ї інстанції: Бородіна О.В. Категорія: позбавлення батьківства Доповідач: Трішкова І.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року Судова колегія судової палати у цивільних справах цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого -Трішкової І.Ю.,

суддів: - Крилової Т.Г., Кірсанової Л.І.,

при секретарі - Доля О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 12 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з початку 2013 року мешкала із відповідачем, від їх стосунків ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька - ОСОБА_6. Шлюб сторони не реєстрували. Вже після народження дитини вона дізналася, що відповідач раніше неодноразово судимий, в тому числі і за тяжкі злочини. Відповідач утриманням доньки не займається, не цікавиться її життям та здоров'ям. З грудня 2014 року та по теперішній час відповідач перебуває у Харківському слідчому ізолятору у зв'язку з порушенням проти нього кримінальної справи. Вважає що дані, які характеризують особу відповідача свідчать про те, що він невзмозі виховати, забезпечити та навчити гарної поведінки їх доньку.

Тому позивачка просила позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно їх малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та просила змінити прізвище дівчини з "ОСОБА_6" на "ОСОБА_7", також стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_6 щомісячно 1/6 частки від усіх видів його заробітку.

Відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки, але проти позбавлення його батьківських прав та зміни прізвища доньки перечував. Він пояснив, що до його затримання він проживав разом із позивачкою та донькою, що у них виникали тимчасові сварки, але він займався вихованням доньки, ніколи не відмовлявся від утримання доньки та у подальшому бажає допомагати та утримувати дочку. Після того, як його заарештували він не міг піклуватися про доньку.

Представник 3-ї особи у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позов.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 12 червня 2015 року позовні вимоги задоволені частково.

З ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуті аліменти на утримання доньки - ОСОБА_6 щомісячно у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.03.2015 року.

З ОСОБА_5 стягнуто в дохід держави судові витрати у розмірі 243,60 грн.

В інший частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати і постановити нове по суті позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необгрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази, дана їм належна оцінка і згідно встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.,ст.60, 212,213 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо:

не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

жорстко поводяться з дитиною;

є хронічними алкоголіками або наркоманами;

вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судам законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 03.2007 року передбачено, що позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Основним мотивом позбавлення відповідача батьківських прав позивачка вказувала на його неодноразові судимості, в тому числі і за злочини пов'язані із незаконним оборотом наркотичної речовини.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивачки, ОСОБА_5 раніше був засуджений за скоєння тяжких умисних злочинів: у лютому 2009 року за крадіжку з проникненням у житло; у жовтні 2009 року за зберігання та збут наркотичних речовин.

Зазначені обставини не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки відсутні дані про те, що ОСОБА_5 є хронічним алкоголіком чи наркоманом.

Крім того, позивачка з початку 2013 року стала проживати з ОСОБА_5 у цивільному шлюбі, народила від нього дитину, не зважаючи на те, що раніше він був двічі засуджений.

Та обставина, що на час звернення до суду ОСОБА_5 був знову засуджений за ч.2 ст.187, ч.1 ст.353 КК України до 7 років позбавлення волі, не свідчить про те, що його ставлення до дитини має негативний вплив на неї чи про його ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та зведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають суттєве значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки жодних доказів винної поведінки батька чи нехтування ним своїми обов'язками суду не надано.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстав для зміни чи скасування рішення не має.

Керуючись ст.ст.303,307,308,314, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати з цивільних справ,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 12 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий:

Судді: