АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2560/15 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Тичкової О.Ю., Малінської С.М.

за участі секретаря - Єрьоменко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 лютого 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український Інноваційний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудня 2014 року позивач - Публічного акціонерного товариства «Український Інноваційний Банк» (ПАТ «Український Інноваційний Банк») звернулося до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 27 квітня 2011 року між ПАТ «Український Інноваційний Банк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав кредитні кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності кредит у розмірі 600 000 грн. на строк до 26 квітня 2016 року, а позичальник в свою чергу зобов'язався повернути кредитні кошти у повному обсязі і в порядку та терміни передбачені договором.

ПАТ «Український Інноваційний Банк» свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав надавши позичальнику кредитні кошти.

Проте, у порушення умов вказаного кредитного договору ОСОБА_2 свого зобов'язання по поверненню кредитних коштів не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка з урахуванням індексу інфляції та пені за прострочення виконання зобов'язання складає 436 856,37 грн.

Враховуючи викладено, ПАТ «Український Інноваційний Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором від 27 квітня 2011 року у розмірі 436 856,37 грн., а також понесений судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те,що ОСОБА_2 грошових коштів за кредитним договором від Банку не отримував, а останній в свою чергу не надав суду будь-яких доказів щодо виконання ним свого обов'язку за кредитним договором у відповідності до вимог п. 1.5 та п. 1.6. Зазначивши, що в матеріалах справи відсутні будь бухгалтерські касові документи, а саме: заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек тощо.

Рішенням позовні вимоги ПАТ «Український Інноваційний Банк» - задоволено, Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Український Інноваційний Банк» заборгованість за кредитним договором від 27.04.2011 року в розмірі 436 856,37 грн.

Стягнути з І.В. на користь ПАТ «Український Інноваційний Банк» судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

Не погодившись з рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 липня 2012 року ОСОБА_2 звернувся на нього з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив скасувати це рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Український Інноваційний Банк».

Скарга містить посилання викладені в запереченнях на позов.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що позивачем були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Розглядаючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази у їх сукупності, встановив фактичні обставини по справі, правильно визнав юридичну природу спірних правовідносин, що виникли між сторонами і закон, що їх регулює.

Так по справі достовірно встановлено та не заперечується сторонами, те що 27 квітня 2011 року між ПАТ «Український Інноваційний Банк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав кредитні кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності кредит у розмірі 600 000 грн. на строк до 26.04.2016 року, а позичальник в свою чергу зобов'язався повернути кредитні кошти у повному обсязі і в порядку та терміни передбачені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 611, ч.2 ст.1050 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належним йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як встановлено п. 5.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки НБУ, що діяла в період нарахування за який нараховується пеня від суми простроченого платежу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до умов кредитного договору від 27.04.2011 року, укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ «Укрінбанк», відповідачу був наданий кредит у розмірі 600 000,00 грн. із строком користування по 26.04.2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00 % річних (а.с.6-8). Крім того, сторони підписали додаток до Кредитного договору № К-201106 від 27.04.2011 року, яким визначено графік погашення кредиту. Кредит надано на Умовах і правилах надання банківських послуг, з якими відповідач був ознайомлений, про що свідчить його підпис, (а.с.8).

Сторони домовилися здійснювати погашення кредитної заборгованості та строки чергових платежів щомісячно.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач сплачував заборгованість по кредиту та процентну ставку до серпня 2013 року (а.с.2).

Про необхідність сплатити непогашену заборгованість за кредитом та відсотки за користування таким, відповідачу було повідомлено 04.09.2013 року, 07 лютого 2014 року, 13 червня 2014 року (а.с. 13-17).

Проте, відповідач в порушення умов кредитного договору не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору, що знайшло своє відображення у розрахунку заборгованості за договором, у зв'язку з чим станом на 28.11.2014 року має заборгованість у розмірі 436 856,37 грн. , яка складається з суми заборгованості за кредитом (тіло) - 325 576,10 грн., заборгованості за відсотками по кредиту - 80 897,66 грн., пені за несвоєчасну сплату основного боргу - 20 893,42 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків - 9 489,19 грн.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції оцінивши належність, допустимість, достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, таке, що відповідає положенням ст. 213, 214 ЦПК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у страві і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Відповідачі будь яких доказів, які б спростовували висновки суду - не надали.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 лютого 2015 року залишити без змін

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ухвалою апеляційної інстанції законної сили.

Головуючий суддя:

Судді -