Апеляційний суд Кіровоградської області
№ 22-ц/781/444/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Мохонько К. М.
Доповідач Суровицька Л.В.
УХВАЛА

Іменем України

23.09.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді - Суровицької Л.В.,

суддів - Авраменко Т.М., Суржика М.М.

секретар - Кравченко Я.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий Колос-2012», треті особи - Новгородківська районна державна адміністрація Кіровоградської області, відділ Держземагенства у Новгородківському районі, Головне управління юстиції у Кіровоградській області про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий колос-2012», треті особи Новгородківська районна державна адміністрація Кіровоградської області, відділ Держземагенства у Новгородківському районі, Головне управління юстиції в Кіровоградській області про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначав, що на підставі договору оренди землі, укладеного з Новгородківською райдержадміністрацією, він є орендарем земельної ділянки площею 62,39 га сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області. Угодою про внесення змін до договору оренди землі від 10 грудня 2012 року, продовжено договір оренди землі на строк до 18 грудня 2022 року.

14 грудня 2012 року між ним та ТОВ «Золотий Колос-2012» укладено договір суборенди землі, який зареєстровано у відділі Держкомзему 17 грудня 2012 року, згідно якого він передав суборендарю вказану земельну ділянку площею 62,39 га в строкове платне користування на строк до 14 грудня 2019 року. Проте, він цей договір суборенди не підписував. Як йому стало відомо, заяву про укладення цього договору та сам договір суборенди землі від його імені підписав його батько - ОСОБА_5 під тиском керівництва Новгородківської районної державної адміністрації. Будь-яких повноважень батькові на підписання договору суборенди він не надавав, підписання договору проведено проти його волі.

Просив суд визнати недійсним договір суборенди землі, укладений 14 грудня 2012 року між ним та ТОВ «Золотий Колос-2012» (( т.1 а.с. 2-4).

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.126-128).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити (т.1 а.с. 131-133).

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, а представник відповідача заперечив проти них і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники третіх осіб, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційної інстанції не прибули (т.2,а.с.146,148,149).

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що Новгородківська райдержадміністрація на підставі розпорядження від 15 листопада 2002 року № 512-р, як орендодавець передала, а ОСОБА_3, як орендар, набув право на оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 62,39 га, що розташована на території Тарасівської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, про що було укладено договір оренди землі строком на 5 років, який зареєстровано у Новгородківському райвідділі земельних ресурсів 18 грудня 2002 року (т.1 а.с.12-16).

10 грудня 2012 року між орендодавцем та орендарем укладено угоду про внесення змін до вказаного договору оренди землі, в якій, зокрема, строк дії договору продовжено на 10 років, тобто до 18 грудня 2022 року. Угода зареєстрована у відділі Держкомзему у Новгородківському районі 13 грудня 2012 року (т.1 а.с.17).

14 грудня 2012 року ОСОБА_3, як орендар, та ТОВ «Золотий Колос-2012», як суборендар, за погодженням Новгородківської районної державної адміністрації від 14 грудня 2012 року № 317-р, уклали договір суборенди землі терміном на сім років, тобто до 14 грудня 2019 року (т.1 а.с.18-19). Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Новгородківському районі Кіровоградської області 17 грудня 2012 року.

Земельна ділянка передана і перебуває у користуванні суборендаря, що підтверджено в судовому засіданні сторонами.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач пояснив, що на підставі виданої ним нотаріально посвідченої довіреності, його батько - ОСОБА_5, представляв його інтереси у земельних правовідносинах. Від його імені батько підписав угоду про внесення змін до договору оренди землі 10 грундня 2012 року, якою продовжено термін дії договору оренди землі. Проте, коли він дізнався про пропозицію укласти договір суборенди землі, він повідомив батька про свою незгоду на укдадання договору та забрав у батька нотаріально посвідчену довіреність.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_5, батько позивача, підтвердив, що договір суборенди землі підписаний особисто ним. Також він підписував від імені сина - орендаря заяву від 27 листопада 2012 року про продовження строку дії договору оренди, угоду від 10 грудня 2012 року між Новгородківською РДА та ОСОБА_3 про внесення змін до договору оренди землі, а також особисто написав та підписав заяву голові РДА від 13 грудня 2012 року про надання дозволу на укладення договору суборенди. У нього була нотаріально посвідчена довіреність, якою син уповноважив представляти його інтереси. Проте перед укладанням договору суборенди, син довіреність у нього забрав.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 4000 від 27 липня 2015 року підписи від імені ОСОБА_3 в примірнику договору суборенди землі від 14 грудня 2012 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Золотий Колос -2012» в графі «орендар» в рядку підпис, додатку до даного договору - акті приймання-передачі земельної ділянки, яка передається в суборенду від 17 грудня 2012 року в графі «орендар» в рядку підпис, виконані не ОСОБА_3. Дані підписи виконані ОСОБА_5.

Виявлені збіжні загальні та окремі ознаки стійкі, суттєві, утворюють індивідуальну сукупність, достатню для категоричного висновку про те, що досліджувані підписи виконані ОСОБА_5 (т.2, а.с.121-125).

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця.

За змістом ст.ст.8,14 Закону договір суборенди земельної ділянки укладається в письмовій формі.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, в тому числі встановлених ч.3 ст.203 ЦК України.

Підписання договору особою, яка не має на це повноважень, та відсутність волевиявлення власника, є підставою для визнання договору недійсним (ст.ст. 203,215 ЦПК України).

Наявність повноважень є необхідною умовою для встановлення правовідносин представництва між представником та третьою особою.

Відповідно до ч.1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч.2 ст.237 ЦК).

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами (ч.1,ч.3 ст.244 ЦК України).

Згідно ст.239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Тобто представник вчиняє правочин не від свого імені, а від імені особи, яку він представляє, внаслідок чого цивільні правовідносини виникають між особою, яку він представляє, та третьою особою.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачем не надано беззаперечних доказів, того, що договір суборенди землі був підписаний під тиском керівництва Новгородківської райдержадміністрації.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач надав ксерокопію нотаріально посвідченої довіреності від 29 червня 2010 року, якою він - ОСОБА_3 для виконання договору доручення, цією довіреністю уповноважив ОСОБА_5, зокрема, бути його представником з усіма необхідними повноваженнями з питань здачі в оренду, заключати від його імені договори оренди, укладати всі дозволені законом правочини цивільно-правового характеру.

За цією довіреністю представник користується правом подання та підпису всіх документів, необхідних для виконання наданих цією довіреністю повноважень.

Довіреність видана на п'ять років і дійсна до 29 червня 2015 року (т.1 а.с.184).

Порядок скасування нотаріально посвідченої довіреності передбачено главою 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5.

Так, відповідно до п.6 гл. 4 Порядку та ч.1 ст.249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної, може у будь-який час скасувати довіреність або довіреність, видану в порядку передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.

Нотаріус, завідувач державного нотаріального архіву при одержанні заяви про скасування довіреності або передоручення робить про це відмітку на примірнику довіреності, що зберігається у справах нотаріуса, у державному нотаріальному архіві, і відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.

Припинення дії довіреності підлягає обов язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей у порядку, установленому Положенням про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженим накащом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 р. № 111/5 (п.6.2,7 гл.4 Порядку).

Пояснення позивача про те, що він 12 грудня 2012 року забрав у батька довіреність та заборонив йому підписувати договір суборенди, не мають правового значення, оскільки докази скасування довіреності у порядку, передбаченому діючим законодавством, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, закон зобов'язує особу, яка видала довіреність і згодом скасувала її, негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.

Як пояснив представник відповідача, про відсутність довіреності або її скасування ні позивач, ні ОСОБА_5 товариство не повідомляли.

Особистий підпис ОСОБА_5 в графі орендодавець в договорі суборенди землі свідчить про те, що він, як представник за довіреністю не відмовився від вчинення дій, які були визначені довіреністю (п.3 ч.1 ст.248 ЦК).

За таких обставин, доводи позовної заяви про те, що оспорюваний договір суборенди землі підписаний особою, яка не мала на це повноважень та відсутність волевиявлення власника, є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та на законі.

Суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав, на які посилався позивач, для визнання договору суборенди землі недійсним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308,313,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: