Справа № 296/5782/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Рожкової О.С.,

за участю: секретаря судового засідання Каторжинської Т.В., Козловець І.О.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

25.05.2015 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є батьком малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, як батько своїх обов'язків не виконує, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, матеріально не допомагає, не виявляє бажання займатися вихованням, розвитком та навчанням дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального розвитку. Виходячи з інтересів дитини, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав, оскільки вихованням та утриманням дитини займається виключно вона.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідач на контакт не йде, телефонує відповідачу з питань виховання дитини, однак останній на дзвінки не відповідає. 30.04.2015р. зареєструвала шлюб з громадянином Німеччини - ОСОБА_11, який бажає виховувати її сина в дружніх, теплих, родинних відносинах.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала. Зазначила, що факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків підтверджується письмовими доказами з дошкільного навчального закладу № 61, який відвідує дитина з 02.09.2014р. по даний час, доказами з дитячої поліклініки, де зазначено, що батько ніколи не цікавився сином, крім того є висновок психолога, який підтверджує, що дитина про біологічного батька не згадує, а згадує про батька, з яким нині позивач перебуває в шлюбі. Крім того, зазначила, що висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради, про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо сина ОСОБА_4, оскільки відсутня заборгованість по сплаті аліментів позивачу, є недостатньо обґрунтованим та є недостовірним доказом. Доказів перешкод у спілкуванні відповідача з сином не доведено, заяву про визначення порядку спілкування з дитиною відповідач подав після того, як дізнався, що до нього подано позов.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову, у яких зазначив, що його син ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю, яка перешкоджає їх спілкуванню, ховає від нього сина, не повідомляє його про місце навчання сина. У зв'язку з чим, змушений був звернутися до органу опіки та піклування для можливості поновлення його прав, як батька, а саме з вимогою встановлення місця, дати та часу зустрічі з сином. Вказав, що сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 присуджені рішенням суду від 20.03.2013 року. А також зазначив, що за час спільного проживання з позивачем та після цього його мати неодноразово підтримувала онука, а саме висилала грошові перекази на ім'я позивача. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є непоґрунтованими.

Під час судового розгляду, зважаючи на предмет спору, явку відповідача було визнано обов'язковою.

Однак, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання 09.10.2015 та 16.10.2015 відповідач до суду не з'явився. Заяв про причини неявки не надав, що розцінюється судом як втрата інтересу спору.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Під час розгляду справи вказав, що відповідач працює неофіційно, намагається побачити дитину, однак позивач чинить перешкоди. Пояснив, що відповідач за станом здоров'я не має можливості пересуватися самостійно.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради в останнє судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу та свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Сторони у шлюбі не перебували.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20.03.2013р. з ОСОБА_3 на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 350 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 22.01.2013 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 31.12.2029 року (а.с.24).

За змістом довідки КП «ВЖРЕП №9» Житомирської міської ради № 665 від 19.05.2015р. ОСОБА_4 проживає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_1 - позивачем у справі, за адресою: АДРЕСА_1. Батько разом з дитиною та його матір'ю не проживає (а.с.7).

Згідно довідки Житомирського дошкільного навчального закладу № 61 за №20 від 22.05.2015р. ОСОБА_4 відвідує заклад з 02.09.2014р. Приводить та забирає дитину з дитячого закладу матір ОСОБА_1, батько ж ОСОБА_3 за вказаний період в дитячому садку не з'являвся (а.с.6).

Позивач з 30.04.2015р. перебуває у шлюбі з ОСОБА_11, громадянином Німеччини, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.04.2015р. (а.с.9).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

З висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування № 567 від 02.09.2015р. вбачається, що через відсутність підстав позбавлення батьківських прав, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за недоцільне позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.54).

Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Відповідно до ч.1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків.

Згідно ч. 5 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Враховуючи положення чинного законодавства суд критично оцінює висновок виконкому Житомирської міської ради від 02.09.2015р., як письмовий доказ, оскільки такий висновок ґрунтується на встановлені відсутності у ОСОБА_3 заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_4. Виконавчим комітетом також прийнято до уваги неможливість ОСОБА_3 надавати дитині додаткову матеріальну допомогу у зв'язку з проблемами зі здоров'ям останнього. Крім того, виконком обґрунтував своє рішення категоричним запереченням ОСОБА_3 щодо позбавлення його батьківських прав.

Однак, викладені у висновку обставини суперечать обставинам, встановленим під час розгляду справи в суді та висновок містить посилання на докази лише щодо відсутності у ОСОБА_3 заборгованості по сплаті аліментів, а решта відстав викладена без належного обґрунтування і не підтверджена в подальшому під час розгляду справи.

Так, в судовому засіданні встановлено факт перерахування грошових коштів матір'ю ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_1 у травні, червні, жовтні та грудні 2012р. в якості аліментів на утримання ОСОБА_4 і позивачем не оспорюється (а.с.55).

Разом з тим, суд вважає, що встановлені обставини не є достатнім доказом належного виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина ОСОБА_4.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати п до самостійного життя та праці.

Таким чином, оплата коштів на утримання дитини є лише однією зі складових у загальному об'ємі обов'язків та відповідальності батьків перед своєю дитиною.

Водночас, допитана як свідок завідуюча господарством Житомирського дошкільного навчального закладу № 61 ОСОБА_7 пояснила, що живе поряд з сім'єю позивача, батька та його матір вона ніколи не бачила разом з дитиною, як за місцем її проживання, так і в дитячому садку, хоча дитина другий рік відвідує садок.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що протягом п'яти років перебуває в дружніх стосунках з позивачем, однак батька дитини вже три роки не бачила, дитина про нього не згадує.

Свідок ОСОБА_9, яка є матір'ю позивача, зазначила, що з дочкою проживає разом, батько ОСОБА_4 ніколи не цікавиться ним та його розвитком, останній раз бачила відповідача більше трьох років тому. У разі не надходження вчасно аліментів дочка телефонує не відповідачу, а його матері, так як відповідач уникає спілкування.

Щодо вказаних обставин, представник відповідача пояснив, що відповідачу чиняться перешкоди у спілкуванні з сином, однак, будь-яких належних доказів на підтвердження таких доводів ні відповідач, ні його представник суду не надали і клопотань про їх витребування не заявляли.

Заява відповідача до органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради від 03.08.2015р. про визначення часу та способу спілкування з сином (а.с.33) подана ним до органу опіки та піклування через місяць після отримання ухвали суду про відкриття провадження за позовом ОСОБА_1 до нього, а тому не може слугувати беззаперечним доказом намагання відповідача приймати участь у вихованні сина і спілкуванні з ним.

Як зазначалося, зважаючи на особливість даної категорії справ та важливість кожного доказу для прийняття рішення, суд визнав за необхідне щоб відповідач, як батько дитини, надав особисті пояснення в судовому засіданні.

Пунктом 4 частини 1 статті 169 ЦПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Зокрема, відповідач належним чином повідомлявся про його виклик та особисту явку в судові засідання 22.09.2015, 09.10.2015 та 16.10.2015. Однак, у призначені дні 09.10.2015 та 16.10.2015 відповідач для дачі пояснень до суду не з'явився. Доказів про поважність причин неявки або неможливість самостійно пересуватися за станом здоров'я відповідач суду на протязі розгляду справи не надав, хоча і посилався на це у своїх письмових поясненнях.

Встановлені обставини та докази, що їх підтверджують дають суду підстави для висновку про невиконання ОСОБА_3 батьківського обов'язку щодо сина ОСОБА_4, відсутність зацікавлення його життям, розвитком та подальшою долею, а тому зважаючи на інші обставини справи, що сприяють інтересам дитини, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя О. С. Рожкова