У х в а л а

іменем україни

29 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної служби охорони Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про зобов'язання до вчинення дій, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 9 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління державної служби охорони Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - УДСО ГУ МВС України у Львівській області), в якому просив зобов'язати відповідача укласти з ним типовий договір на охорону пультом центрального спостереження УДСО ГУ МВС України у Львівській області квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 9 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 9 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, проаналізувавши норми ст. ст. 202, 627, 628 ЦК України, Положення про Державну службу охорони при Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від

10 серпня 1993 року № 615, дійшов висновку, що договірні зобов'язання базуються на принципі волевиявлення сторін, згідно з яким вирішення судом неврегульованих питань (умов), що виникли при укладенні договору, можливе за спільною згодою сторін, якої відповідач не виявив. Виняток з указаного правила становлять договори, засновані на державному замовленні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 9 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийСудді:В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук