Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2015 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Морозова В.В.

при секретарі Швидкій І.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Воробйова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «БМБ Маргарин» про стягнення заборгованості із заробітної плати та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 04.12.2006 року по 21.01.2015 року працювала у відповідача на посаді укладальника - пакувальника та звільнилась 21.05.2015 року за згодою сторін. В день звільнення відповідач не провів з ним повного розрахунку та не виплатив заборгованість із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку. На його звернення відповідач не реагував, крім того відповідач відмовляється видати йому довідку про нараховану та не виплачену заробітну плату. Позивач таким чином вважає, що відповідач допустив порушення його прав, а тому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість з виплати заробітної плати за період з 21.01.2014 року по 21.01.2015 року, компенсацію за невикористану відпустку за період з 04.12.2006 року по 21.01.2015 рік, та моральну шкоду в сумі 1000 грн.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов та погодилась з розрахунками представника відповідача, щодо розміру невиплаченої заробітної плати у сумі 10 690 грн. 19 коп., з яких компенсація за невикористані 54 календарні дні відпустки за період роботи в сумі 2 449 грн. 06 коп. (згідно наданих довідок) та просила стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 1000 грн., яка полягала в тому, що позивачка змушена позичати гроші у сусідів, використовувати кредитну картку та сплачувати відсотки за її користування.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та зазначив, що заборгованість перед позивачем виникла з об'єктивних причин, так як відповідач має скрутне матеріальне положення та в нього відсутні на рахунках кошти на виплату заробітної плати, а позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди заперечив повністю посилаючись на обставини викладені в письмових запереченням на позов.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

У судовому засіданні встановлено, що згідно записів в трудовій книжці позивача, встановлено, що ОСОБА_1 з 04.12.2006 року була прийнята на роботу в ТОВ «БМБ Маргарин» на посаду вантажника, а 21.01.2015 року звільнена за згодою сторін.

Відповідно до довідки про нараховану та невиплачену заробітну плату №18 від 27.04.2015 року видану ТОВ «БМБ Маргарин», ОСОБА_1 нараховано та невиплачено заробітну плату у сумі 10 690 грн. 19 коп., з яких компенсація за невикористані 54 календарні дні відпустки за період роботи становить 2 449 грн. 06 коп.. З розміром суми заборгованості погодився і позивач у судовому засіданні.

Вирішуючи даний спір, суд вважає необхідним керуватись наступним.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У трудових відносинах (з урахуванням вимог ст. ст. 115, 116 КЗпП України, ст. 10, 60 ЦПК України) обов'язок доказування відсутності вини покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2-1 КЗпП України, Україна забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин.

Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

З огляду на наведені вище обставини справи та норми закону, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення невиплаченої заробітної плати є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя він має право вимагати від власника або уповноваженого ним органу відшкодування моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість

продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Аналізуючи вищезазначені норми та надані суду матеріали справи, що обґрунтовують позов в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає, що позивачем не надано доказів, що підтверджують наявність у нього душевних страждань, які завдали позивачу значних моральних страждань, а посилання позивачки на те, що через невиплату їй заробітної плати вона змушена позичати гроші у сусідів, використовувати кредитну картку та сплачувати відсотки за її користування, суд не вважає таким що має істотне значення для визначення розміру відшкодування та не підтверджується належними та допустимими доказами, а тому за таких обставин заявлена вимога щодо стягнення моральної шкоди до задоволення не підлягає.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 115, 116, ст. ч. 1 ст. 233, 237-1 КЗпП України, ч. 3 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК, 10, 11, 59 - 61,88, 208 - 218, ЦПК України,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «БМБ Маргарин», що зареєстроване за адресою: Черкаська область, с. Руська Поляна, Урочище Кленове, 5 (код за ), на користь ОСОБА_1 проживаючої АДРЕСА_1 заборгованість з заробітної плати у сумі 10690 (десять тисяч шістсот дев'яносто) грн. 19 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «БМБ Маргарин» на користь держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

У решті позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції, а особою, яка не була присутня під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний тест рішення виготовлений 05.05.2015 року.

Суддя: В. В. Морозов