Справа №2/489/1961/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення зі ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договором №641/4-124 від 04 березня 2008 р. у розмірі 50536,36 грн. Позов обґрунтований невиконанням відповідачем - позичальником обв'язку по поверненню кредиту та сплати процентів.

В судове засідання представник банку не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судовому засіданні просив позов залишити без задоволення, подав заяву про застосування позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

У відповідності до копії кредитного договору №641/4-124 від 04 березня 2008 р. Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 домовилися про надання останньому кредиту на поточні потреби в сумі 20000 грн. зі сплатою 28% річних та комісій в розмірі та порядку визначеними відповідними тарифами - додатку до договору, а також про повернення позичальником кредиту рівними частинами щомісячно з остаточним терміном погашення заборгованості не пізніше 03 березня 2010 р. Згідно п. 7.3. договір набирає чинності з дати його укладання та діє до виконання сторонами належним чином всіх обов'язків за ним.

Згідно розрахунку позовних вимог вони складаються із суми заборгованості за кредитом 17501 грн., процентів 28938,97 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 777,34 грн., пені за несвоєчасне поверхня процентів 1252,48 грн., інфляційних втрат за кредитом 785,79 грн., інфляційних втрат за процентами 1280,79, на загальну суму 50536,36 грн.

Згідно того ж розрахунку відповідач лише один раз вніс кошти по погашенню простроченої заборгованості за кредитом та процентами 03 липня 2008 р. Після спливу строку погашення кредиту відповідач дій, що свідчать про переривання строку позовної давності не вчиняв.

У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сторони за кредитним договором не погоджували збільшення строку позовної давності.

Відповідач не спростував ніякими доказами розрахунок заборгованості, тож суд його вважає достовірним, а позовні вимоги в частині наявності боргу відповідача доведеними.

Оскільки погашення заборгованості позичальником за кредитним договором мало відбутися не пізніше 03 березня 2010 р., а банк пред'явив даний позов поштою лише 05 червня 2015 р., тобто більш ніж через 5 років, то строк позовної давності до його вимог сплив, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно ст.. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький