Справа №545/712/15-ц
Провадження №2/545/547/15
"29" квітня 2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Шелудякова Л.В.,
при секретарі Лабовкіній Г.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_4, який заповідав їй усе належне йому на день смерті майно. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане їй 03 лютого 2015 року державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори, вона являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 та приватизованої земельної ділянки розміром 0,2500 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У вказаному будинку зареєстрований син спадкодавця ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_2 та онук - малолітній ОСОБА_3 Разом з тим, актами обстеження домоволодіння від 13 грудня 2014 року, 04 лютого 2015 року та 08 лютого 2015 року встановлено, що відповідач та його малолітній син ніколи в даному будинку не проживали і в даний час не проживають, будь-які їх речі, в тому числі і одяг, відсутні. Відповідач разом з дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_3 проживають в АДРЕСА_1. Малолітній ОСОБА_3 відвідує навчально-виховний комплекс «Суничка» в с.Гожули Полтавського району. В добровільному порядку ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 не знімаються з реєстрації по АДРЕСА_3, що створює їй перешкоди, як власнику, в користуванні та розпорядженні нерухомим майном.
Враховуючи вказане, просила визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованому по АДРЕСА_2.
До суду позивач ОСОБА_1 направила заяву, в якій позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити, а справу розглянути без її участі.
В судове засіданні відповідач ОСОБА_2, який дії в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3, не з'явився по невідомим суду причинам, хоча належним чином був повідомлений про день і час слухання справи, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Представник третьої особи - служби у справах дітей Полтавської райдержадміністрації до суду направила заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечила.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, судом встановлено, що у будинку по АДРЕСА_2 з дозволу власника ОСОБА_4 правомірно зареєстрований його син ОСОБА_2 та онук - малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області №17/02-25 від 19 січня 2015 року (а.с.18).
При житті ОСОБА_4 все належне йому майно, в тому числі і вказаний будинок, заповідав ОСОБА_1 Власник будинку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер.
Спадкоємець ОСОБА_1 03 лютого 2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори, відповідно до якого вона являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 та приватизованої земельної ділянки розміром 0,2500 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Дане право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.10).
Актами обстеження домоволодіння по АДРЕСА_2 від 13 грудня 2014 року, 04 лютого 2015 року та 08 лютого 2015 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та його малолітній син ОСОБА_3 ніколи у будинку по АДРЕСА_2 не проживали і в даний час не проживають, будь-які їх речі, в тому числі і одяг, відсутні. Вказаний будинок не придатний для проживання в ньому, відрізана від труби газова плита та система газового опалення. Іншого опалення у будинку не має (а.с.21-23).
Відповідач разом з дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_3 проживають в АДРЕСА_1, що підтверджується листом виконавчого комітету Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області №02-27/214 від 22 квітня 2015 року.
ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3 у добровільному порядку не знімаються з реєстрації по АДРЕСА_3, що створює позивачу перешкоди, як власнику, в користуванні та розпорядженні нерухомим майном.
Статтею 41 Конституції України громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому на праві особистої власності майном. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Право власності житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст.405 ЦК України).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є членами сім'ї власника - позивача ОСОБА_1
Таким чином, відповідно до вищевказаних норм законів, право члена сім'ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.
Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав належить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком.
Право членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника.
Системний аналіз наведених та інших норм права, які містить Цивільний та Житловий Кодекси України (зокрема, ст.405 ЦК України, ст.ст.156, 163 ЖК України) свідчить про те, що ними урегульовані відносини з фактичного користування житловим приміщенням членів (колишніх членів) сім'ї власника будинку, які, у разі вибуття на інше постійне місце проживання та припинення сімейних стосунків із власником це право втрачають.
Таким чином, право члена сім'ї власника жилого будинку, який не є співвласником, на користування цим будинком, відповідно до ст.156 ЖК України, обумовлене наявністю сімейних відносин із власником, спільним із ним проживанням у даному будинку, веденням із ним спільного господарства.
Відповідач ОСОБА_2 з власної не проживає з сином за місцем реєстрації, йому не чинилося жодних перешкод у користуванні житлом, витрати по утриманню будинку, оплаті комунальних послуг відповідач не несе, тому суд приходить до висновку, що він добровільно втратив правовий зв'язок із приміщенням.
До того ж, відповідачі не проживають у житловому будинку по АДРЕСА_2 без поважних причин з моменту своєї реєстрації за цією адресою, тобто понад один рік, і у відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України можуть бути визнані такими, що втратили право користування житлом.
ОСОБА_2 вільно обрав місцем проживання для себе та малолітнього сина АДРЕСА_1, де його сім'я постійно проживає протягом тривалого часу.
З огляду на те, що неповнолітня дитина відповідача проживає разом з батьком та матір'ю в жилому приміщенні у іншому населеному пункті без реєстрації постійного місця проживання, що не перешкоджає дитини відвідувати там навчально-виховний комплекс, порушення прав дитини у разі задоволення позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, суд не вбачає.
Таким чином, оскільки відповідачі понад одного року не проживають у будинку, що належить позивачу, а їх реєстрація заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися житловою площею у належному їй житловому будинку, позовні вимоги щодо визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщення, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст.7, 8, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст.319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.150 ЖК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованому по АДРЕСА_2
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський райсуд в десятиденний строк з дня його проголошення, а у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Полтавського районного суду Л.В.Шелудяков