Справа №461/5947/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Зубачик Н.Б.,

при секретарі Кузьмич Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -

в с т а н о в и в :

заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Посилаються на те, що 24.07.2003 року вони зареєстрували шлюб, від якого мають одну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Між тим, спільне життя не склалося, і, як наслідок, заявники припинили шлюбні відносини. В зв'язку з цим просять шлюб між ними розірвати. При цьому заявники зазначили, що між ними укладено нотаріально посвідчений письмовий договір про сплату аліментів на дитину та письмовий договір про визначення місця проживання дитини, умови її утримання та участі батьків у її вихованні. Вказаними договорами передбачено, з ким буде проживати дитина після розірвання шлюбу, яку участь у забезпеченні умов дитини буде брати її батько ОСОБА_3 та вказано умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, умови виплати аліментів на дитину.

Заявники в судовому засіданні подану спільну заяву про розірвання шлюбу підтримали в повному обсязі, зазначивши, що примирення між ними не можливе, сім'я розпалась остаточно, а тому просять заяву задоволити.

З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

Судом встановлено, що сторони 24.07.2003 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Личаківського районного управління юстиції, записаний в книзі реєстрації шлюбів за актовим записом № 168, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від серії НОМЕР_1, виданим 24.07.2003 року.

З часом відносини між подружжям погіршились, що має наслідком звернення заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу. При цьому, подружжям було нотаріально посвідчений письмовий договір про сплату аліментів на дитину та письмовий договір про визначення місця проживання дитини, умови її утримання та участі батьків у її вихованні, який встановлює, з ким із подружжя буде проживати дитина після розірвання шлюбу, участь батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею та витрати, які заявники нестимуть після розірвання шлюбу на утримання дитини.

Відповідно до ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Як встановлено судом, сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 24 липня 2003 року, міцної сім'ї не утворили. Внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сім'ї, сторони протягом тривалого майже року часу не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Зі змісту спільно поданої заяви та пояснень заявників у судовому засіданні можна зробити висновок, що примирення та відновлення сімейних стосунків є неможливим.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, враховуючи виконання заявниками вимог ст.109 СК України, а також те, що це дійсна воля подружжя, права жодної із сторін, включаючи неповнолітню дитину, не будуть порушені, суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно та не може бути збережена, майнові спори та спори з утримання і виховання дитини між заявники відсутні, а тому заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 105, 109, 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 1, 3, 10, 60, 212- 215, 234 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

заяву задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 24.07.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Личаківського районного управління юстиції, записаний в книзі реєстрації шлюбів за актовим записом № 168.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Зубачик Н.Б.